Réžia:
Klaus HändlScenár:
Klaus HändlKamera:
Gerald KerkletzHudba:
Felix Mendelssohn-BartholdyHrajú:
Lukas Turtur, Philipp Hochmair, Thomas Stipsits, Magdalena Kronschläger, Manuel Rubey, Gerald Votava, Gabriela Hegedüs, Vitus Wieser, Cornelius Meister (viac)Obsahy(1)
Hladíte kocoura a ten přede, dokud vás nesekne drápem... Andreas a Stefan jsou muži v nejlepších letech, kteří umějí žít. Pečují o sebe navzájem, o svůj krásný dům se zahradou a o milovaného kocoura Mojžíše, který k nim jednoho dne přišel a už zůstal. Jejich harmonický život je inspirací pro přátele a kolegy, z nichž leckterý by taky rád zůstal (na noc). Vše ale naruší nečekaný a šokující okamžik násilí, nevysvětlitelný skutek na pomezí nehody a zkratovité reakce. Na Andrease a Stefana začnou působit odstředivé síly nedůvěry, strachu a odcizení, které umocňuje to, že každý z nich potřebuje truchlit jinak. (Mezipatra)
(viac)Videá (1)
Recenzie (7)
...podepisuju kamislava. Pro mě po dlouhé době film v kině a odešel jsem. Kdybych neseděl pátý od okraje, odešel bych po 20 minutách, takhle jsem odešel zcela zničen po 40, kdy jsem už notnou dobu trpně odpočítával patnáctisekundovky a marně se snažil v každém dalším protahovaném záběru najít ten poslední. Film to byl především insitní - špatný. Přes všechnu výlučnost prostředí (zrzavý hrdina byl hornista) film špatně udělaný, špatně nasnímaný, příšerně sestříhaný, byla to Rosamunde Pilcher pro buziky. Je úplně jedno, že herci nehráli úplně špatně, a že se daly překousnout i vypjaté scény - jak sexuální, tak násilné a scény žalu - dramaturgie záběrování a režie od scény ke scéně z toho po řadě úplně zbytečných peripetií dělaly nekonečné utrpení bez pointy, rozmatlávané jak lubrikant po kachličkách. Oproti tomu Ulrike Ottinger je veleumění queer cinema. ()
"Člověk si na to prý časem zvykne." Nejlepší celovečerní film s "Queer" tématikou, oceněný na 30. ročníku Teddy Awards v rámci filmového festivalu Berlinale 2016. Jeho příběh je velmi důvěrnou sondou do láskyplného vztahu hornisty Stefana a hudebního dramaturga Andrease, kteří jsou členy stejného komorního orchestru. Jejich harmonické soužití, plné ztělesněného mužství, však náhle přeruší již avizovaná nešťastná událost, jejíž následky jsou pro oba partnery doslova fatální. Snímek ovšem po příčině nehody nepátrá, ale otevírá tím téma viny, trestu i odpuštění ve vyrovnaném ideálním světě, kde se nikdo nemusí stydět za své city, přátelská objetí, či jiné projevy náklonnosti. ()
Byli jednou dva a ti měli všechno. Krásný velký dům, inspirující zaměstnání, ušlechtilé koníčky, spoustu přátel, jeden druhého... a kocoura. Až toho měl jeden dost a roztomilého kocoura usmrtil. Lavina emocí a vzrušených vášní spouští téměř dvouhodinový (!) dusivý melodram, kterému by rozhodně neuškodila nekompromisní ruka páně střihačova a poněkud sofistikovanější rozuzlení, než jaké nám nabídl režisér Klaus Händl. Ale jako celek je to fajn a zejména vykreslení sexuálního i profesního života hlavních protagonistů nabízí příjemně civilní, nenucený pohled na život jaký je. #mezipatra2016 ()
První polovina filmu zachycující soužití dvou mužů středního věku je krásná, natočena živě a citlivě včetně intimních scén. Pak ale dochází k nepochopitelnému zlomu, jeden z mužů bůhvíproč (omylem či záměrně???) zabije jejich nádherného domácího mazla, mourovatého kocoura. A nastává podivné, zdlouhavé psycho, aniž by se divák dozvěděl, proč k celé vyšinuté situaci došlo. ()
Skutečně mimořádný divácký zážitek. Ten film má hlavně dokonale sehrané herecké kreace ústředního páru. Dlouho se mi nestalo, abych tak fascinovaně zíral na plátno a těm lidem upřímně fandil. Kocour získal na letošním Berlinale cenu Teddy za nejlepší queer film. Teď můžu s čistým svědomím dodat - právem. ()
Galéria (14)
Fotka © Thimfilm
![Kocour - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/326/161326479_8f00ba.jpg)
Reklama