Réžia:
Krzysztof KieślowskiKamera:
Witold AdamekHudba:
Zbigniew PreisnerHrajú:
Grażyna Szapołowska, Olaf Lubaszenko, Stefania Iwińska, Piotr Machalica, Artur Barciś, Jan Piechociński, Hanna Chojnacka, Stanisław Gawlik (viac)Obsahy(1)
Dielo je upravenou verziou jednej časti Kieœlowského mimoriadneho televízneho cyklu Dekalóg (ktorého samostatné a predsa zvláštne spojené príbehy sú o. i. o tušení vyšších princípov, o tom, že človek nemusí byť veriacim na to, aby v sebe niesol túžbu po Zákone, Poriadku, Absolútne, Bohu, lebo bez vedomia akéhosi metafyzického kontextu, pocitu zodpovednosti za vlastný osud aj za osud sveta, sa stáva ľudský život tragickým nedorozumením). Film je konfrontáciou dvoch koncepcií lásky: zmyselnej a sebaobetujúcej. 19-ročná sirota Tomek pozoruje ďalekohľadom z okna svojej izby 35-ročnú Magdu, do ktorej je zamilovaný. Žena, redukujúca lásku na sex, ho hlboko raní, takže sa pokúsi o samovraždu. Prebudená Magda začne vnímať svet inými očami. Jemne a diskrétne stvárnená téma má príchuť horkosti, prameniacej z nemožnosti naplniť lásky, ktoré si želáme, a ktoré sa míňajú. Film vyzýva nespôsobovať bolesť či dokonca tragédiu nešetrnosťou k druhým. Intímne interiéry sú pozoruhodne nasvietené, hudba vynikajúco podfarbuje atmosféru, všetky sekvencie sú dokonale prepracované. Rafinovane vyrozprávaný dej vytvára z jemného pradiva chvejivú skutočnosť, blízku sneniu v bdelom stave. Pozorovateľ si tu z neúplných informácií zostavuje vlastnú skutočnosť, ktorá ho uspokojuje (v záverečnej scéne sa Magda pozerá do svojej izby Tomkovým ďalekohľadom a v zvoľnenom tempe sa opakuje pohľad na jej zúfalý osamelý plač doslova nad rozliatym mliekom, zrazu sa však objavuje Tomek, aby ju pohladil...). (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (171)
Na sídlisku sa závesy nezaťahujú, hlavne v horúcich momentoch a keď je oproti pozorovateľ. Trochu vykonštruovaný príbeh, kde sa z pozorovateľa stáva manipulátor a nakoniec je zúfalo zmanipulovaný svojimi citmi, a nezostane v tom sám. Aj pri optimistickom neuzavretom konci si z filmu neodnášam žiadny zvláštny zážitok, skôr ma premáhala nuda, na môj vkus príliš veľa statických úvahových scén, ale hudba sa tam hodila. –––– To je vše. Celá láska. Utři se. Můžeš jít do koupelny, je tam ručník. ()
...ten koniec.. ten koniec nedokážem rozdýchať a velmi dlho nebudem toho schopny. jeden z najlepsich filmov co som kedy videl. ()
Jsem nepochopila, kde tam byla jaká láska. ()
Nedívejte se na film před spaním, pak z toho budete mít akorát divný pocit jako já a bude se vám o tom zdát. Chápu to vysoké hodnocení, ale nebyla jsem na takový film prostě správně naložená. Příběh, herecké výkony, kamera v pohodě. Ale co mě zabíjelo a uspávalo, tak to byly ty nekonečně dlouhý záběry, ve kterých se nemluvilo a nic nedělo. Na druhou stranu jsem neusnula a hned ráno jsem o tom mluvila. ()
Další melancholické dílo pana Kieslowského, který dokáže svým minimalismem rozpoutat bouři emocí a myšlenek. Povedlo se mu to i zde, i když pro mě o maličko méně působivě než u předchozího snímku. To však nic nemění na tom, že se jedná o velmi hluboké dílo, v němž vyniká výborná režie a scenaristická práce Kislowského, tak i herci, jejichž postavy jsou nádherné a přitom smutné jako socialistické sídliště. A celý tenhle snímek mi nějak evokoval Creep od Radiohead... asi ten Tomek by tomu odpovídal. ()
Vykreslenie metafyzických rovín,či emócií sú hlavne Bergmanovou parketou.Aj preto bola táto poľská verzia niečo ako soc z uvarenej kávy. ()
Tomek si vyhlídnul pěknou MILFku to je jako fakt. Grazyna je úžasná, ale pro Tomka, který ještě ... (však víte co) to je asi silnej šálek kafe. A přesně takhle to dopadá. Mladej klučík se zamiluje a během krátkého intervalu prožívá hned několik pocitů, jenž jsou pro něj cizí. Počáteční stud, radost a lásku střídá rychle hořkost a bolest a to je pro osamělého Tomka je pořádná rána, kterou tak lehce nestráví. 4* ()
Co napsat o mém režiséru číslo 1 a jeho zásádním cyklu Dekalog? Jak postihnout to prchavé a nedostižné, aniž by člověk plácal nesmysly? Je to báseň. Trýzeň v lidech, kteří touží po špetce citu a pochopení. Odcizený současný svět, který z nás dělá plaché voyeury a výčitkami stravované trosky. Komorní příběh dvou duší, kde netřeba slov. ()
Okno do dvora (mezi polskými paneláky). Když dva dělají totéž, není to vždy totéž. Zatímco Hitchcockova vize odhaluje zasklenými děrami ve fasádách spíš než cokoli jiného fetišisticky vyšperkované násilí [i když ne tolik, jako Polanskiho Nájemník], Kieslowski i z tak diskutabilního aktu jako je šmírování, manipulace a masturbace nad pohledem do soukromí činí akt svého druhu čistý obsahově i formálně. Odporné, ale jaksi geometricky čisté panelákové sídlo zakládá jeviště vztahu odkvétající frustrované ženy a citově křehkého mladíka, skýtající subtilní postřehy, pro Kieslowskiho typicky prodchnutých nikoliv nabízející se škodolibou dekonstrukcí hodnot, nýbrž povznášejícím optimismem. Co jiného čekat od tak ryzího filmaře, než redukci fenoménu lásky na pohled. Kieslowski samozřejmě neredukuje, i když jde o metaforu nosnou a řada prvků označuje civění jako hranici, za níž už se z lásky stává cosi podstatně méně úctyhodného. A nakonec i ten pohled vyvolává nečekané konsekvence. Navíc je v době rozpuku sociálních sítí milé rozvzpomenout se na časy, kdy bylo na stalkování třeba dalekohledu. ()
Pomalu plynoucí, umělecké, citlivé, hluboké, režijní i scénáristické mistrovství... 95 % ()
Fascinující film o absolutní oddané lásce. Je opravdu škoda, že se v našich kinech neobjevují nové polské filmy. ()
Komorní, nízkorozpočtový, krátký- přesto technicky (hudba, kamera) i herecky brilantní. Sexuální napětí by se dalo krájet. Jen závěrečná „pointa" mě nechala chladným. 75% ()
Film, ktorý ma vždy zasiahne priamo na city. Krásne umelecké dielo, true art. ()
Chce to veľký kumšt, tak nepríjemnú, skoro až odpudivú tému (voyerizmus, promiskuita) pretaviť v tak krásne, poetické dielo. Obe hlavné postavy, 19-ročný Tomek (voyeur) a 35-ročná Magda FDCD ("Fajna Dupa, Często Daje"), by mali byť pre spomínané úchylky divákovi odporné, ale nie je to tak. Divák sa naopak postupne do postáv vciťuje, až nakoniec k nim prechováva sympatie. Opäť, ako v Krátkom filme o zabíjaní (1987), sa dej odohráva v prostredí socialistického sídliska, ktoré hraje vo filme významnú rolu. Pritom sa film sympaticky odkazuje na skvelý Hitchcockov film Okno do dvora (1954). Prevažná časť filmu sa odohráva za tmy, pričom kamera veľmi pôsobivo pracuje so svetlom a tieňom. Melancholickú náladu dokresľujú krásne clivé a súčasne veľmi nástojčivé tóny hudby Zbigniewa Preisnera. Nádherným zakončením je scéna, keď sa Magda pozerá ďalekohľadom sama na seba, ako plače nad rozliatym mliekom. ()
Inspirace: opravdu geniálně natočený všední a palčivě nevšední příběh typu Shakespeare na polském sídlišti. Všechno je promyšlené, láska je věrohodná a opravdová, vedoucí pošty patřičně polská, feministická. Grazyna Szapolowska nádherně ženská, Olaf Lubaszenko skutečný zrající puberťák. Doporučil bych jako instruktáž skutečného citu, tolik odlišného od převažujícího a všudypřítomného marketingu ()
Opravdu hodně pěkně natočený komorní snímek s minimem dialogů, které nejsou třeba. ()
Velikost režiséra Kieslowskeho lze velmi jednoduše dokázat oběma krátkými filmy, o lásce a zabíjení. V tom samém prostředí vytvořil nejdříve "peklo" a potom "ráj". Použil jen jiný příběh, jiné osudy těch samých obyvatel a jiný úhel pohledu. To samé sídliště je v jednom filmu neuvěřitelně špinavé, studené a šedé , v druhém je "barevné", plné života a lásky. Netřeba velkých a nákladných epochálních exteriérů, bombastických předloh a hollywodských rozpočtů aby byl natočen krásný film o lásce. Kieslowski to dokazuje levou zadní. ()
Anti Hollywoodský film.. Že by jeden z prvních mnoha "šmíráckých filmů"? :) No, každopádně, opět rozpoluplné pocity. První část filmu opět nepříjemná, hrdina antisympatrický, mnoho nelogičností, příšerné prostředí... Postupně film graduje a najednou konec a ten podivně ponurý a teskný film má v sobě prostě něco... něco.. nepopsatelného. ()
Výtečný... prostě Kieslowski, to se nedá nic dělat. ()
Film excelující v několika profesních složkách, kdy každá dokáže něčím zaujmout a přitom film působí maximálně kompaktně. I přes problematické téma si film dokáže po celou stopáž udržet vědeckou vážnost a navíc nechává nějaké to místo pro zasmání. Konec filmu se místo happy endu nebo čehokoli jiného přenese do stručně podaného poetického vyjádření, které výborně završí pojetí témata filmu. *** Ve zkratce: Na názorném příkladu krásně ukázána síla a chatrnost lásky, která těžko vzniká a rychle může zaniknout. ()
Reklama