Tvorcovia:
Peter MorganHrajú:
Claire Foy, Olivia Colman, Imelda Staunton, Matt Smith, Tobias Menzies, Jonathan Pryce, Vanessa Kirby, Helena Bonham Carter, Lesley Manville, Josh O'Connor (viac)VOD (1)
Série(6) / Epizódy(60)
Obsahy(2)
Seriál sleduje politické soupeření a osobní životy za vlády královny Alžběty II. a události, které určovaly dějiny druhé poloviny 20. století. (Netflix)
Videá (12)
Recenzie (266)
Hodnotím po prvních čtyřech řadách a na zbytek se ani dívat nehodlám, i ta čtvrtá se stávala nesnesitelnou vždycky, když byla na obrazovce "Diana". Koruně jsem se úspěšně vyhýbala celá léta, co ona úspěšně hýbala televizním prostorem, a jedinou motivací, která mě nakonec přemohla, byla účast Matta Smithe. V tomto směru jsem si celkem užila, ale jinak jsem značně rozpolcená. Na jednu stranu bych si velmi ráda užila příběh vlivné neviditelné ženy, která má raději svoje koně než svoje děti, na druhou stranu se mi vždycky začala vařit krev, když jsem si vzpomněla, že je to založené na skutečnosti a že tvůrci ve zběsilém tempu věci uhlazují, aby zůstali "respektující" vůči královské rodině, napodobují archivní záběry, aby mohli těžit z nostalgie, a vymýšlí blbosti, aby to bylo bulvárně lákavé. Nicméně Claire Foy a Olivia Colman fantastické. ()
Takže nakonec taková lepší čtyřka. Co se týče výpravy, hereckého obsazení, nebo děje, neměl bych skoro žádných výhrad, ale abych byl upřímný, nějak a to hlavně na konci ztrácí seriál na tom drajvu, který mi že začátku tak imponoval. A když k tomu připočtu Claire, tak mi prostě a jednoduše k dosud žijící panovnici, taky nějak nesedla . Přijde mi tady až moc hodná a laskavá. Když vidím královnu tu a tam v televizi působí na mě přesně naopak. Ale třeba se mýlím, třeba ne, to je vcelku jedno. Jednu věc vím ale jistě. Kdyby měl víc prostoru, nebo hlavní roli John Lithgow, byla by to plná palba. Tahle si budu muset počkat na nový seriál o Churchillovi. ()
Historické filmy a seriály musejí, aby vypovídaly o něčem (a nikoli o všem a tak o ničem), zjednodušovat narativ na jedno-dvě klíčová témata. Proto je např. látka o Jindřichu VIII. zpravidla podkladem příběhu o chronickém zhýralci a děvkaři. The Crown je z tohoto úhlu pohledu především svědectvím o přežitosti (a vlastně faktickém zániku) britského impéria po druhé světové válce. O opotřebovanosti konceptu monarchie svědčí jak dějinné události (zachycované ale spíše letmo, v náznacích) jako je vztah ke koloniím a marná snaha udřžet dominanci GB ve světovém měřítku, tak (především) pokusy nové královny o drobnější, v zásadě formální reformy, které by jí usnadnily život. Alžběta se v těchto - ve všech případech marných a ostatně poměrně krátkých - bojích s vlastním kabinetem a ostatně i s chronickou nedůvěrou sama v sebe stává symbolem nemožnosti tranformace impéria v něco životaschopného a odpovídajícího potřebám moderní doby. Potud je seriál úspěšný. Líbí se mi i struktura epizod, které vyprávějí vždy poměrně uzavřený příběh a formálně ho ozvláštňují (viz např. díl, který začíná a končí přepojováním telefonní linky po telefonních ústřednách). Problém ale je, že není, co vyprávět. Život mladé panovnice se sestává vlastně jen ze spousty stále se opakujících ústupků a zájem diváka je udržován maximálně historickými pikantériemi o charakteru abdikovaného exkrále Eduarda, snaze Alžbětiny sestry udržet si chlapa a o zhoršujícím se zdraví Churchilla. Claire Fox je ve své roli přesná, tj. ve shodě se svým charakterem absolutně nevýrazná, čímž sice chválím její výkon, ale její Alžběta je ve výsledku nejméně zajímavou a sympatickou postavou příběhu. Situaci alespoň trochu zachraňuje alespoň sympaťák Matt Smith, který svoje kvality prokázal už v Dr. Who. Závěrem: smysl a směřování seriálu asi nejlépe - v nezáměrné sarkastické zkratce - vystihuje poslední věta anotace. První řada je skutečně o "rozhodnutích, jež dopomohla Velké Británii být tím, čím je dnes". Otázkou jenom zůstává, zda je to dobře. Ať už pro seriál nebo pro monarchii. ()
Po čtvrtém díle: Zapomeňte na všechny Malíčky a Tyriony, zapomeňte na Francise Underwooda a další vyfabulované jakože mistry zákulisí a politických intrik. Winston Churchill, liška ryšavá a podšitá, politik, který složil závěrečné zkoušky na škole intrik a mazanosti, to je skutečný mistr reálné politiky. Ne že by přitom spřádal překombinované plány jako autoři politické fikce či fantasy, on jen umí dokonale využít situace. Co říci ke zbytku. Kdo si potrpí na mistrné dialogy, britský styl, bouři emocí za hradbou gentlemanského mlčení a náznaků, přijde si na své. Vytříbený projev ostrovní herecké elity (tedy pravda, Churchilla hraje Američan) to vše dotváří. Z lidského hlediska je mi vlastně těch titulovaných a korunovaných hlav líto, tedy alespoň v tomto podání. Zejm. princ Filip aby se pomalu dotazoval vlády, jestli se v noci může otočit z pravého boku na levý. Nedokážu říct, nakolik to odpovídá skutečným povahovým profilům zobrazených osob (s čímž přichází jedna ze dvou malých výtek - nejsem úplně srozuměn s podobným zobrazováním života dosud žijících lidí), ale vím, jak bych to vnímal já sám. Druhou malou výtkou je zatím opravdu malé zaměření na mezinárodní dění - např. vidíme cestu korunní princezny po Africe, aniž by bylo řečeno, že právě v té době v Keni zuřila občanská válka, neslyšíme o potížích Britů v Íránu či o další válce v Malajsii a podobně. Ale to jsou zatím opravdu malé detaily. Jako celek je to ukázka klasické ostrovní tvorby, ne sice stejné, ale stejně kvalitní, jako Panství Downton, adaptace knižních klasiků a podobně. Neošizené v žádném směru, a to není o penězích. Doplnění po shlédnutí všech deseti dílů: Neřekl bych, že by se královna naučila občas si prosadit svou, jak je tu občas zmiňováno. Ba naopak, stala se přesně tou nemyslící loutkou bez emocí, která na věci pohlíží všelijak, jen ne z hlediska toho, co je správné. Viz případ její sestry. O jaké povinnosti to mluvila, když zdůvodňovala své rozhodnutí? Naprostý nesmysl. V podstatě všichni byli pro, jen pár kreténských černoprdelnických eunuchů je proti, a přesto právě tihle kreténi zaštiťující se chabě podloženou hypotézou boží existence ji přimějí změnit názor. Je to hnus, velebnosti. Jen se těším, až na britský trůn někdy nastoupí coby hlava anglikánské církve ateista. To se asi posměju. No, abychom nezůstali jen u mých výlevů na adresu zhoubné náboženské ideologie, tak nejsilnější byl devátý díl. Až mi bylo líto, že se tak rozmáchlý a nákladný projekt nevěnoval především právě tak výrazné osobnosti jako Churchill. Já osobně bych se s ním nepochybně na spoustě věcí neshodl, ba bych se s ním do krve hádal, ale přes všechnu jeho ješitnost (nebo právě pro ni, někdo takový má proč být ješitný) musím uznat, že patřil a patří k nejvýraznějším osobnostem a mozkům všech dob. Po druhé sérii: Chtěl jsem napsat, jak mě mrzí, že se takhle rozmáchlý seriál soustředí především na královnino soukromí a život královské rodiny, a hle, já už to napsal posledně. Druhá série to jen potvrdila. Tak třeba začátek. Tři díly se plácáme v domácím (ne)štěstí královského páru (což se opakuje několikrát), zatímco na Suezkou krizi nám zbude sotva čtvrthodinka. Přiznávám, že místy mě hlavní zaměření seriálu už začínalo silně ubíjet, což bylo jen posíleno dojmem, že se tvůrci snaží vetknout zajímavou osobnost osobě, která žádnou zajímavou osobností nedisponuje. Hodně to vylepšovaly díly, které se zaměřovaly na něco jiného (pátý a zejména devátý, ten byl brilantní), bohužel to mi nestačí. Navzdory všemu perfekcionismu a herectví první britské ligy tak odebírám hvězdu, protože obsah tohoto kvalitního Dallasu pro mě osobně na víc nemá. Ty zmíněné záblesky jen dokumentují, o jak skvělou záležitost by šlo, kdyby se ústředním motivem stalo něco zajímavějšího, třeba Philipovo dozrávání. () (menej) (viac)
Můj vztah k britské královské rodině by se dal pravděpodobně označit za neutrální. Neznám dokonale jejich rodinné vztahy, nekupuji si šaty, které si na sebe obleče Kate, ani při příležitosti královské svatby neletím do Londýna, přesto mě svým způsobem fascinují, uznávám je a zároveň je i lituji. O Korunu jsem se začala zajímat až někdy po odvysílání druhé série a než jsem se rozhodla seriál začít sledovat, byla už nějakou chvíli venku i ta třetí. Nevím, jestli je to dokonalou královskou atmosférou, výpravou, kostýmy, herci, kamerou, střihem, režií nebo hudbou, ale v podstatě by se dalo říct, že jsem z Koruny "odvařená". Líbí se mi střídavý důraz na jednotlivé postavy a členy královské rodiny a s jakou lehkostí a nadšením vplouvají na scénu postavy nové. A uprostřed toho všeho stojí mladá královna Alžběta, jejíž ztvárnění herečkou Claire Foy je naprosto dech beroucí a autentické. ()
Galéria (785)
Zaujímavosti (30)
- Helena Bonham Carter v seriálu ztvárnila princeznu Margaret, zatímco ve snímku Králova řeč (2010) hrála její matku, královnu Alžbětu. (D.Moore)
- Americký herec John Lithgow se na svou roli Winstona Churchilla připravoval s dialogovým koučem Williamem Conacherem, s nímž trénovali i někteří britští herci kvůli drobným změnám v anglickém přízvuku během desetiletí. Lithgow si během natáčení dával do nosních dírek vatu, aby lépe trefil Churchillovu barvu hlasu a intonaci. (Streeper)
- Eileen Atkins si Královnu Mary zahrála již ve filmu Bertie a Elizabeth (2002). (Judy24)
Reklama