Tvorcovia:
Amy Sherman-PalladinoKamera:
Alex NepomniaschyHrajú:
Lauren Graham, Alexis Bledel, Kelly Bishop, Scott Patterson, Keiko Agena, Matt Czuchry, Sean Gunn, Yanic Truesdale, Sally Struthers, Liz Torres (viac)VOD (1)
Epizódy(4)
Obsahy(1)
Nová řada přichází skoro deset let po skončení původní série a sleduje Lorelai, Rory a Emily Gilmore v průběhu čtyř období bohatých na změny. (Netflix)
Recenzie (113)
Nie je to nijak vynimocne, ale palec hore, ako sa im podarilo udrzat ducha (a wow, hadam aj vsetkych hercov) povodneho serialu. Fajn, ze vzniklo. ()
Konec žádného seriálu mě nikdy nemrzel tolik jako konec Gilmorek. Ne proto, že by byly mým vůbec nejoblíbenějším seriálem (byť jsou vrcholu hodně blízko), ale jednoduše proto, že pro mě vždycky byly víc o feelingu než o čemkoliv jiném, a ten si držely úspěšně celých sedm let (včetně proklínané finálové sezóny) a mohly v něm pokračovat prakticky nekonečně. Když jsem se dozvěděl, že Gilmorova děvčata ještě neřekla svá poslední slova, respektive svou poslední salvu slov, očekávání byla veliká, obavy možná ještě větší. Podaří se Gilmorkám udržet jejich feeling pramenící ze směsi propracovaných vztahů, bleskurychlých dialogů narvaných popkulturními odkazy, sympatického humoru, lála songů pro každou příležitost a všeobjímající pohody? Za mě jasně ano. Samozřejmě, do čtyř (tedy osmi, vzhledem ke stopáži, tak či onak zoufale málo) dílů se nedá narvat děj uplynulých deseti let, věci jsou velice často jenom zkratkovité nebo naznačené, dřív stěžejní postavy se tu teď třeba jenom mihnou prostě proto, aby tu byly, a nějakých dalších pár výhrad se jistě najde. Ale co na tom, když se ten hořkosladký feeling i po desetileté pauze dostavil prakticky okamžitě a nezmizel po celou dobu stopáže (dokonce ani při tom nepopiratelně předlouhém a v podstatě úplně zbytečném muzikálu). Amy Sherman-Palladino zkrátka měla ještě co říct, řekla to, já jsem za to rád (obzvlášť oceňuju vývoj Rory a Emily, obě dozrály tam, kam dlouho směřovaly, v případě té první to bylo potřeba, a v případě té druhé to nesmírně potěšilo, nehledě na fakt, že fantastická Kelly Bishop dostala pořádnou příležitost zazářit), a doufám, že se do Stars Hollow s jejím dovolením zase za pár let podíváme. A ano, potřeba to není, jenže Gilmorky nejsou seriál. Gilmorky jsou životní styl. ()
// Rory: "Mom." Lorelai: "Yeah?" Me: "Whaaat?!" Tak nevím, co na ten slavný návrat říct. Momentálně se mi honí hlavou věci jako "příliš dlouhé", "proč je Rory najednou taková" a "opravdu sem museli nacpat všechny tyhle postavy?", přičemž ještě před pár týdny jsem tak nějak doufal, že to bude jenom smích, pláč, radost, you know, prostě ty běžné pocity, které jsem u starých Gilmorek prožíval. Ale ne, tohle je o X let později, things change a já si nejsem úplně jistý, že se mi ty změny líbí. Na druhou stranu možná právě o tom to je, všechno ostatní se totiž povedlo zopakovat perfektně, kouzelná atmosféra Stars Hollow snad ještě rozkvetla a některé dějové linky (Emily) se povedly na jedničku. Takže možná to jen musím vstřebat. Udělat Wild. Nebo něco. Tahle minisérie je každopádně zajímavej kus seriálové filmařiny a já myslím, že těch 8/10 si naprosto zaslouží. A pokračování se nebojím. ()
Byl jsem zvědav, jak seriál, který vévodil televizi před 15 lety obstojí před současnou "hi tech" tvorbou, věřil jsem, že sympatické charaktery a dobře napsaný scénář zvítězí nad lží a nenávistí (tedy nejen Hrou o Trůny), ale to jsem se šeredně mýlil. Gilmorky se snaží navázat "jakoby nic", všichni jsou o pár let starší, ale přitom se nic nezměnilo. Bohužel ani nic není zajímavé, opravdu nemohu říct, že by mě na "roku v Gilmorkách" cokoli zaujalo nebo se nějak dotklo. Na druhou stranu, nejsem si jist, zda je to vina seriálu nebo mě, jakožto diváka, který z tohoto seriálu (čti: z masturbace nad Lauren Graham) už vyrostl. 5/10 ()
Perfektní. Dostatečný ignore ultradebilní sedmé série a utažení všech linek tak, jak se sluší a patří. Full circle koncept, nebojácnost v oblasti antifanservisu (na*ranost řady fanoušků je krásný důkaz jejich romantizované bubliny dokonalého světa) a všeobjímající pocit návratu domů. Dalších dílů očividně netřeba. Není důvod se opakovat. ()
Perfektní návrat, který jsem si vážně užila. Byla jsem až překvapená, jak snadno se mi do toho podařilo opět dostat a jak snadno se tvůrcům podařilo navázat na téměř 10 let starý seriál a vůbec to nepůsobilo uměle. Nostalgie je silná čarodějka a stačily první tóny známé melodie a já měla na krajíčku. Slovní přestřelky přesně takové, jaké jsme je milovali před lety. Lauren Graham s Kelly Bishop jsou úžasné a právě jejich momenty patří k těm nejsilnějším i nejzábavnějším. Neměla jsem ani sebemenší problém, jakým směrem se ubral vývoj Rory jako mnoho diváků. Všichni pravděpodobně čekali, že přece ta vzorná, hodná a sebevědomá Rory bude ve 32 letech šéfredaktorka nejprestižnějších novin a bude mít spořádaný milostný život, ale takto život zkrátka nefunguje a na mě to tak celé působilo mnohem opravdověji a nebyl to takový ten klasický "fan-servis". Nejslabším místem je jednoznačně muzikálová část ve třetí epizodě, které se dalo zbytečně moc prostoru. První reakce po slavných závěrečných čtyřech slovech byla, že chci víc, ale pak jsem si uvědomila, že přesně takto to celé vlastně dává dokonalý smysl a pointa, kterou Amy tolik let střežila, je skvělá. ()
Hrozně zvláštní a zajímavé. Trochu mě mrzí, že jsem viděl všechny čtyři části (spíše filmy, dalo by se říct) hned za sebou, kdybych si opravdu v každém ročním období pustil jeden k tomu určený díl, pravděpodobně bych byl nadšený více. Ovšem i takhle je to výborně pokračování, které je spíš o Rory, protože postavu Lorelai se snaží (naprosto logicky) odprostit jakýchkoliv dějových zvratů a tak ji zbývá bilancovat. Což tedy Rory také, ale v jejím podání je to přeci jen spojené s větší porcí příběhu a to jak ohledně jejího života profesního, tak soukromého, tak prostě se změnami, co jsou jednoduše život (schválně, ty osobo, co víš, kdo jsi, vzpomeneš si, jak si vyváděla, když ti mělo být třicet? Ha! já ano!). Každý návrat postavy ze seriálu je hrozně milý a zahřeje na srdci, stejně jako každý kulometný dialog. A na konci jen kombinace letmé melancholie a radosti. Jak nad tím tak přemýšlím, tohle pokračování by se asi lépe udělat nedalo. ()
A tak jsem deset let čekala a ani jsem si nemyslela, že bych se kdy ještě dočkala. A pak přišla zpráva o nových dílech a já byla nadšená a když jsem se pak dozvěděla, že se navíc vrací (skoro) kompletní sestava herců, tak jsem nemohla být šťastnější. Bylo zvláštní se po tolika letech vrátit zpátky. Bylo to nostalgické, občas nelogické, ale humor zůstal, některé postavy se opravdu objevili jen na skok, ale potěšil mě i sebemenší navrátilec, který přišel jen říct ahoj. Některé díly byly horší (Summer), některé lepší. Ale Fall mi to krásně vynahradil a i když takovýhle konec jsem nečekala, ani nepředpokládala, tak je to vlastně krásné ukončení a lepší si snad fanoušci nemohli přát. "To the circle of life" 4* ()
Citlivějším duším a fanouškům "Gilmorek" se omlouvám, ale píšu, co cítím. Lorelai (Lorelai) a Lorelai (Rory) byly blbé vždycky, pořád ale existovala naděje, že z toho časem vyrostou a dojde jim, že nejsou ani vtipné, ani roztomilé, ale teatrální a často až neskutečně trapné. Čtyřdílný "A Year In The Life" bohužel pohřbil veškeré moje naděje pod hromadami sněhu (E01 - 2*), květů (E02 - 2*), plodů (E03 - 3*) a listí (E04 - 2*), a to jsem si z něj navíc musela udělat dílů 6, protože poslouchat ty dvě povýšené nány hodinu a půl v kuse, bylo opravdu nad mé síly. (Což mě mimochodem přivádí k myšlence, zda má rozdělení do ročních období ještě nějaký jiný význam než ten vizuální, protože např. Winter/Spring a Spring/Summer působí, jako by byl mezi nimi skok nanejvýš týden...) Z Rory "Little Miss Perfect" Gilmorové, která neustále rozhlašovala, jak jsou pro ni (logická) pravidla a morální hodnoty vším, je třicítkou bez stálé adresy, práce, příjmů i partnera, a přesto je stále přesvědčená o svě dokonalosti a o tom, že jí stačí vejít do dveří a všechny redakce v okolí se o ni poperou, protože jí vytiskli JEDEN článek v New York Times. Jestli tohle není důkaz ultimátní tuposti a zoufalosti jejího charakteru, tak už vážně nevím, co je. A to jsem zapomněla zmínit, že co chvíli létá do Londýna (ač tvrdí, že nemá ani korunu) a š**á s Loganem, který je zasnoubený a má před svatbou. Korunou všeho je pak závěrečná scéna seriálu, kdy nám zásadová Rory oznamuje, že je těhotná (a jelikož je otcem na 99 % Logan, bude z ní další svobodná matka z rodiny Gilmorů). Btw, taky jste si všimli toho "nadšeného" výrazu Lorelai? xD Co se týče Lorelai, není z ní sice nezaměstnaná nula spící se zadaným chlapem (nebo s týpkem z Comic Conu, kterého už nehodlá znovu kontaktovat, protože byl z Comic Conu xD), ale ani tak to není na metál. Je totiž pořád stejná (tj. sobecká, drzá, vlezlá, rozeřvaná a trapná), což začíná být vzhledem k jejímu věku už vážně hraniční. S matkou je stále na nože, neumí vymyslet jedinou hezkou vzpomínku na otce (co je to za dceru, proboha?!) a z Luka si dělá hadr na podlahu. Možná proto vnímám "AYITL" jako jakési zadostiučinění, protože ego obou výše zmiňovaných slepic už dávno přesáhlo všechny existující tabulky a bylo na čase, aby je někdo metaforicky profackoval. Vidět, jak Lorelai všichni její blízcí konečně na plnou hubu a bez příkras sdělí, že je sobecká k***a, je vrcholem extáze. A neméně opojné je sledovat Rory, která si napochoduje pro práci, kterou nedostane, protože zas tak jedinečná není. (Moje nej scéna, mimochodem.) Chápu, že pro to správné navození nostalgie bylo třeba vrátit do příběhu co nejvíce postav, ale upřímně, než to zažít znovu (například prostřednictvím S09), to si snad raději chrstnu horký olej do obličeje - jednak už je neuvidím a jednak to bude méně bolestivé. Taylor (kanalizace?!?), Kirk (Oober?!?) a matka Lane (hudební tábor?!?) jsou stále zralí na okamžitou hospitalizaci, Paris by měla získat titul Matka roku (proč si tyhle typy dělají děti? aby si mohly odškrtnout položku na seznamu společenských povinností?), Michel má krámy, Sookie se se svým vzhledem stále pokouší o lechtivé vtipy (eww) a takhle bych mohla pokračovat dál a dál, dokud bych nevypsala 90 % obyvatel Stars Hollow. Naštěstí se vrací i pár normálnějších (nikoli normálních) postav, ale ani tak se nemůžu zbavit dojmu, že Stars Hollow je vládní? lékařský? psychologický? experiment, jehož cílem je zjistit, jak idiotsky, trapně a nereálně se dokáží lidé chovat, než jim dojde, že to prostě nemůže být pravda... P.S.: Pořád přemýšlím, jestli chtěli tvůrci skutečně poukázat na zoufalý život dnešních třicátníků, nebo jestli se jen zoufale snažím najít na "Gilmorkách" něco sofistikovaného... () (menej) (viac)
No, vlastně vůbec nevím, o co v nových dílech šlo. Jen vyšly víc najevo věci, co mě na postavách štvaly, Lorelei s Lukem spolu pořád neumí komunikovat, Rory je mnohem větší rozmazlenej spratek, co se snaží manipulovat se světem kolem sebe a je nešťastná, když jí to nevychází, a Michel ještě otravnější. Tvůrci se snaží do příběhů dostat nějaký děj, ale jednotlivé zápletky spolu dohromady moc nehrají, jsou levné, bez významu, bez hloubky a nakonec se tam vlastně nic neděje. Jen Christopher je pořád sexy, Dean normální a proměna Emily okouzlující, dvě hvězdy za ně! ()
Skvělé jako vždy, ale co ta vybotoxovaná Lorelai?! ()
Príliš ukecané. A polovica tých dialógov a monológov ma nebavila, akoby to chcelo byť nasilu cool. A príbeh okolo samotnej Rory ma bohužiaľ vôbec nezaujímal. Lenže malo to aj momenty, ktoré vás vrátili do tých starých čias a skvelého Luka. Pre mňa menšie sklamanie. Project 52 Films by Women ()
Zvědavost která mě přesvědčila o blbosti ještě že to bylo rychlý a krátký. ()
Jsou zpět. Seriálová událost roku. Jeden z mých nejmilejších seriálů se vrátil na televizní obrazovky a ačkoli jsem neměl raději přehnaná očekávání, na návrat do Stars Hollow jsem se těšil. Po zhlédnutí však přetrvává jakási pachuť. Působí to totiž naprosto zbytečně. Je to jen jeden obrovský fan servis, který děj posouvá dopředu jen minimálně. Což by ještě tolik nevadilo, ale tahle série je jiná. Více existencionální, poměrně depresivní a věci, které se dříve řešily s humorem a nadhledem a vlastně tak nějak už byly vyřešené se tady zrestartují. Gilmorky (Lorelai, Rory i Emily) byly vždycky své a často i sobecké, ale Rory se tady často chová jako kráva (Paul... wtf?...). Full Circle koncept je jasný záměr tvůrců a naznačila to i slova Lorelai v první epizodě. Bylo fajn vidět, že ani ve Stars Hollow není vždycky všechno sluníčkové. Ovšem samotné provedení mi úplně nesedlo. Naštěstí se vrací Stars Hollow a to i s tou hromadou detailů okolo. To městečko a jeho roztodivné postavičky prostě nelze nemilovat, byť přítomnost některých charakterů působí dost násilně. Divák tak často sleduje ne úplně šťastně slepené scény a některé momenty jako by do konceptu ani nezapadaly nebo jsou přespříliš dlouhé (muzikál, sekvence s Loganovo partou apod.) Nejvíc mě ovšem zamrzel závěr, který je naopak přespříliš uspěchaný a slavná magická čtyři slůvka jsou jen halda klišé. Osobně jsem čekal něco chytřejšího, něco, co vystihne celý seriál. Upřímně řečeno: bylo fajn se do Stars Hollow na chvíli vrátit, ale asi ne nezbytně nutně. Závěr 7. série byl jako zakončení seriálu daleko, daleko lepší. ()
Optimistický scénář: Píše se rok 2016, Rory dělá šéfredaktorku New York Gazette (bývalé New York Times, přejmenováno poté, co Stars Hollow bylo zvoleno jako hlavní město USA), stíhá vztah s Loganem, Jessem i Deanem zároveň (musíme přeci nějako uspokojit shipperky, že ano?), Lorelai nyní šéfuje Hiltonu a její manžel Luke stále vlastní bistro, to má nyní ale více poboček než McDonald's. A Edward Herrmann stále žije. Pesimistický scénář: Píše se rok 2016, ruiny civilizace po 3. světové válce matně značí, že tu kdysi vůbec nějaká civilizace byla. Rory, kterou za pár minut nevyhnutelně potká stejný osud, zakopává posledního člena své rodiny, matku Lorelai. Radiace ji zabila stejně jako už zabila 99% lidí. Včetně Paris. A včetně všech kávových zrn. Rory zmoženě upadá na zem, připravena naposledy vydechnout, ale osud s ní má jiné plány. "Rory!" K jejím uším dolehne známý hlas. "Stráže - odveďte ji do bezpečí." "Jak si přejete, vaše Výsosti." Kdo to byl? Blyštivá koruna na jeho hlavě Rory oslepila, nedokázala ho rozpoznat. "Konečně svět docenil moje schopnosti. Prostřídal jsem desítky zaměstnání, takže vím, jak co funguje. Bylo jen logické, abych v tomto nově nastoleném režimu byl něco nového, něco víc, něco jako-" "Král Kirk.", dokončila jeho větu Rory s lehce šokovaným výrazem na tváři. Realita: Píše se rok 2016, někomu se daří, někomu ne, někdo má rodinu, někdo ne. Stejně jako v normálním životě. Vzhledem k tomu, že vyšla z Revivalu nejlépe, to beru hlavně jako hezkou tečku pro Kelly Bishop, dokud je ještě živá. Obešel bych se bez natahovaných pasáží muzikálu a Life and Death Brigade, jinak jsem si tento nostalgický výlet užil. Rozhodně doufám, že ještě nějaký ten rok ze života GG uvidíme a dozvíme se odpovědi na to, jak dopadla Paris nebo jaký dopad měla ona "slavná" poslední 4 slova na Gilmorova děvčata. Samostatně by to ještě šlo, ale kdykoliv se vrátím ke klasickým GG, tak zjistím, že A Year in the Life je kvalitou tak poloviční. ()
Jsem cílovka tohohle přídavku k původnímu seriálu a musím říct, že jsem hodně spokojená. Jak s výsledkem, tak s návraty jednotlivých postav a herců. Nejsem si jistá, do jaké míry tahle série konkuruje všem Hrám o trůny a American horror stories, ale já si myslím, e tak to ani být nemělo. Tahle série GG vznikla čistě pro radost fanoušků a svou funkci plní skvěle. Klidně si to za nějakou dobu pustím zas. Osobní PS: Zas mám po letech dojem, že můj život se ztotožňuje spíš s Rory než Lorelai. ()
Systematická (ač někdy zjevně nezamýšlená) devastace kouzelného fiktivního městečka Stars Hollow a jejich dvou nejzářivějších perel, z níž mají největší radost pravděpodobně ti, kteří už "dospěli" a "žijí v tom opravdovém a špinavém světě, který se s nikým nemazlí" (oooo ano, my ostatní jsme vymaštění romantici). Tyhle komentáře jsou tak prostoduché, až mě to fyzicky bolí a vůbec to vymezování se vůči ostatním nechápu - bavte se přece o díle, ne o pocitech ostatních. Nejenže čtvero ročních období tak nějak popírá předešlé série (nejen tu nenáviděnou sedmou), ale co hůř: tápe ve všech postihnutelných aspektech tvorby. Scénář vyprázdněný a neúměrně natažený, když Gilmorkám zřetelně nesedí ona devadesátiminutová stopáž (ale obecně dějotvorné látky + solidních dialogů je zde tak na dva klasické díly - že se skáče v čase tvůrce neomlouvá). Nostalgie a radost z návratu hrdinů brzy vyčpí (na tom přece nelze stavět po 360 minut) a dostaví se pocit rozčarování nad zpochybňováním všech pilířů, které držely seriál celé ty roky ve skvělé kondici (jedním z nich je i ona naivita - kdo tohle popírá, popírá tak samotného ducha Stars Hollow a 95 procent postaviček v něm). Onen prvek "osvěžujícího" realismu, nad kterým zde moji moudří kolegové vrní blahem, činí z pokračování následovníka úplně jiných seriálů. Že Rory nenaplnila své ambice, i když vystudovala prestižní univerzitu, a momentálně spíše tápe v pracovním i osobním životě, lze dozajista vnímat jako symbolické zhodnocení situace vykořeněné americké generace Y (pro někoho millennials), která se ve světě rychlých změn, nekritického důrazu na výkon, rostoucí nerovnosti a odklonu od tradičních hodnot topí v oceánu nejistoty. Fajn! V tom problém netkví, poněvadž každa kritičtější reflexe doby je vítána. Problém vězí v negilmorovském mechanismu reakce na tyto podněty (bavíme se teď o Rory). Rory už není ta dobře vychovaná, srdečná a citlivá dívka, jež sice občas škobrtla (sex, škola, city...), ale vždy nakonec došla skrze sebereflexi, vlastní rozum a pomoc zvenčí (Lorelai) k revizi sebe sama - to z ní dělalo tu výjimečnou dívku s výjimečnou matkou ve výjimečném městečku, kde čas plyne tak trošku jinak než v opravdovém světě. Momentálně se z ní stala amorální, sebestředná a tak trošku vypočítavá kravka, které jakoby by celé dětství a pubertu postrádala bezmeznou lásku a harmonické zázemí, jež vždy (i v době krize na Harvardu) měla. Není možné jí v daném kontextu obdivovat, fandit či se s ní ztotožňovat (tak možná litovat). Tato mutace navíc probíhá v dějové linii, v níž je Rory jako seriálový charakter příliš stará na zobrazované pracovní lapálie. Viditelně se realizace scénáře zpozdila, avšak do přepisování se nikomu nechtělo. Zrovna tak násilný přerod Emily působí podivně, neboť Emily přestává být tou starou známou konzervativní Emily pouze a jen kvůli smrti Richarda. A to jako vážně??? Takhle lehce rozbijeme důsledně budovaný svět konzervativní staromódní pravice a hodnot, které byly těmto elitám vštěpovány po generace??? Ne, tohle není pokračování Gilmorových děvčat, toto jsou nová Gilmorova děvčata, jež atmosférou, světonázorem a perspektivou nemají nic společného s Gilmorkami seriálovými. Navíc ty otravné hudební a rádoby poetické vložky zastírající nemohoucnost tvůrců. Nejde tudíž o obsah a formu jako takovou, ale jde o to, že se to chce vecpat pod značku GG - a značka GG vždy měla určitý standard, jenž tu teď očividně chybí. 4/10! () (menej) (viac)
Je tak těžké to nějak hodnotit. Tolik nelogických věcí.... Tolik nesourodý děj.... A ten děsně, děsně dlouhý muzikál ... Ale když to vezmu z druhé strany, ten skvělý vztah matky s dcerou tam byl, nic se neztatilo. A Lorelai a Luke, nádherná souhra, uvěřitelné a nádherné souznění, kde se konečně vše uzavřelo. Co se týče Rory. I když mě to naštvalo a zaskočilo, Rory přeci není taková, zpětně však musím uznat, že tohle je klasika. Docela to i znám. Vzorná studentka, velké plány a jasné cíle. Každý úspěch posiluje sebevědomí v sebe sama, o to víc je drobný neúspěch velkým problémem. Zábrany povolují a neprožitá puberta se objeví kolem třicítky. A výsledek. Ta čtyři slova. A vážně je to tak špatné, po životě ve velkém světě zjistit, že doma, v malém městečku Stars Hollow, je stejně nejlépe? Po prvotním zaskočení a rozmrzení... proč oblíbené postavy dostaly štěk jen 20 vteřin... hlavně Sookie.... to nedávalo smysl, ale hádám, že problém byly finance. Kirk to ale statečně zachraňoval. ()
Osmou sérii bych rozdělil na dvě části. Tou první jsou díly 1-3, což je ultratragédie. Epizody, co nesahají ani po paty často kritizované sedmé řadě. Spousta trapných scén (Roryin přítel alias Saša z Comebacku - WTF?), nelogické chování postav, smysl postrádající neposun čehokoliv 9 let po konci sedmé sezóny, nuceně vypadající camea, vykrádání sebe sama a jediné, co se to pokouší zachránit, je hraní na nostalgickou strunu a pár scén s Kirkem a secret barem, což je fajn. Čtvrtý díl je jediný, který splňuje laťku, jenž mu předchozí řady nastavily. Na rozdíl od Zimy, Jara a Léta u něj usínat nebudete. Objeví se tu všechny důležité postavy, jejich chování dává alespoň nějaký smysl a v jemných náznacích se dozvíte, čí tým teda nejspíš vyhraje. A pak přijde trochu nečekaně otevřený konec. U comebacku do Stars Hollow jsem čekal, že bude mít celou dobu kvalitu posledního dílu, leč bohužel. Nebýt Podzimu, dopadlo by to jak 9. řada Red Dwarfu (Back to Earth), která mi zde přijde jako nejvhodnější přirovnání. Nenechte se zaskočit vysokým hodnocením, ve třech čtvrtinách této série se pravděpodobně budete nudit. ()
Dlouho jsem se odhodlávala ke čtyřem filmům, které měly definitivně uzavřít příběh Gilmorových děvčat (i když s tou definitivností to vzhledem k finálním "čtyřem slovům" asi nebude tak horké). Také jsem dlouho přemýšlela nad tím, jaký názor na tohle pokračování vlastně mám. Bylo fajn se zase vrátit do Stars Hollow, kde se za deset let v podstatě nic nezměnilo. Bylo fajn znovu sledovat všechny ty více a méně bláznivé charaktery (protože se alespoň na okamžik vrátil snad úplně každý, kdo kdy seriálem prošel). Ale nebylo fajn sledovat Rory v roli sobecké nány, která si musí psát upomínku i na rozchod s nebohým klučinou. Tahle radikální proměna mi k ní vážně neseděla. Určitou rozmrzelost mi naštěstí plně vynahrazovala fantastická Kelly Bishop, která byla mým oblíbeným děvčetem už v původním seriálu. Takže lehký nadprůměr, ale na další díly bych nepospíchala. ()
Reklama