Réžia:
Roland EmmerichKamera:
Robby BaumgartnerHrajú:
Halle Berry, Patrick Wilson, John Bradley, Charlie Plummer, Kelly Yu, Michael Peña, Donald Sutherland, Eme Ikwuakor, Carolina Bartczak, Maxim Roy (viac)Obsahy(2)
Nový veľkolepý sci-fi film od majstra blockbustrov Rolanda Emmericha. Zásah asteroidu zmení obežnú dráhu Mesiaca, a ten sa rúti priamo na Zem. Vesmírna posádka sa vydáva na záchrannú misiu s jediným cieľom. Odvrátiť zánik ľudstva a skazu našej planéty. (Magic Box)
Recenzie (554)
Upřímě? Nevim na co si všichni stěžujou. Bylo to fakt dobrý a rozhodně by tomu patřilo takovejch +-70%, ale rozhodně ne 49%. Za mě se jedná o hodně slušný sci-fi, který mi už pár let chybí. Rozhodně by se to klidně i dalo považovat za první část většího celku, který ale dost pravděpodobně neuvidíme. Škoda. Na filmu mě potěšil moc pěkný vizuál, hezky nastíněné vztahy, slušné dialogy a minulost...tamtoho. Nechci spoilerovat. Určitě je to kontroverzní film, co se týče tématu a pokud nejste otevřeli novým, byť nepravděpodobným možnostem, tak to pro vás určitě neni. Je to pro lidi, co se nebojí přepsat historii na úkor dosavadního vědění, pokud by k tomu měli důkaz. Určitě jsem velmi rád viděl cameo Donalda Sutherlanda. Naposledy jsem ho viděl v Hunger Games a to už nějakej ten rok bude. Zbylé hvězdné obsazení jako Halle Berry (Storm), John Bradlay (Sam Tarly) nebo Michael Peña (Luis) je taky za mě velmi vítané. No, teď aspoň vidíte, co Měsíc doopravdy je. ()
Po všem, co loni dělalo béčkovou stejnožánrovku The Tomorrow War tak skvělou (vynalézavá práce s klišé, úpřimné emoce, hezká vizuální stylizace) zde není ani stopy. Emmerich zmizel v černé díře. Tohle nemůže být jeho film. Anebo si jen uvědomuje, že po 2012 už nemá co říct. Asylum scénář s áčkovým castingem. Pořád nemůžu uvěřit, že jsem viděl Patricka Wilsona a Halle Berry odříkávat ty dialogy. ()
Měsíc hapal! S rostoucím věkem je Rolo čím dál tím úchylnější senil, který je nám ve svém nejnovějším Dem-Fi (Dement Fiction) počinu schopen s vážnou tváří naspídovaného Verna (a patrně škodolibým smíchem uvnitř) v kosmickém věku naservírovat následující teorii (téměř doslova): Uvnitř měsíce běhá v obřím kole macatý křeček, čímž jej udržuje na orbitu. Ovšem jen do té doby, než se ne až zas tolik mimozemská a ne právě přátelská technoentita rozhodne zahrát si planetární kulečník, trefí bílou kouli nanotágem pravou falší tak, aby tu modrou jen lízla a poslala ji o buzer někam do prdele. Tedy vlastně do černé díry. Z toho křečka namístě jebne, přestane pohánět a lidstvo v hajzlu. Tentokráte kupodivu žádné ukájení se nad hvězdotřpytným praporem, žádné pateticky srdcervoucí integrační projevy prasidenta Spojených sráčů, naopak se všichni hlavouni okamžitě zašijou do bunkrů a jebat, tudíž záchrana planety spočine na bedrech vyhořelého a jak jinak než neprávem zneuznaného kosmonautisty. Ten spolu s vyžraným konspiračním fritérem od Mekdonalda a z posledních sil zoufale balzamovanou Bobulí, předsedkyní amatérského spolku NASA na částečný úvazek, vytáhnou z muzejní garáže rezlý devadesátkový raketoplám posprejovaný nápisem „Jebat měsíc“, dotáhnou ho málem za kombíkem na Keneverl, sami natankují, nakopnou, bez jednoho motoru s ním vyhřeznou do kosmu, polámou kulečníkářům tágo, nahodí křečka EMPéčkem, ten hned šlapáním v kole vrátí měsíc na jeho oběžnou dráhu a lidstvo zas až tak posraný den nakonec nemělo. To je ale retardovaná pičovina, co? Ovšem retardovaná pičovina od mistra katastrofických katastrof, sveřepě jedoucího dlouholetou linii pompézního škváru, tedy sice už kapku vyždímaná, avšak opět spektakulárně udělaná, poháněná standardizovanou devadesátkovou kýčovitou patinou a hlavně!!! půl filmu v upjatých pastelových elasťácích smrtelně vážně nementorující labilní náctileté mentály k diverzitě, bezpohlavnosti a bezpáteřnímu neomarxistickému pokrytectví. Zatím asi nejhlubší Rolova lobotomie, ovšem pořád ještě vinně potěšující a s fantaskní brakovou nonšalancí sarkasticky seroucí na hlavu všem vymatlaným pětkovačům Spájdrgejů i artovým hnědopichům. P.S. Jelikož Karlík Švestkáč nemá s Kryštofem Švestkáčem ani Amandou Švestkáčovou nic společného, asi jej nelze osočovat z protekce. Účast takto mimořádně ochrnutého prkenného kopyta ve velkofilmu mezi skutečnými herci proto jednoznačně přisuzuji jeho patrně famózním felačním schopnostem a obřízkám přívětivému měkkému patru. ()
Hele, to je tak nebesky blbý, až je to svým způsobem krásný. Tenhle film se zpozdil tak o 60 roků a to je vlastně dobře. Připadal jsem si, že se zase dívám na nějaký vintage scifíčko z 50.let, akorát že Roland v celý nablblosti došel ještě mnohem, mnohem dál. V 50. letech, v době Zlatého věku sci-fi, tyhle kousky sekali jak Baťa cvičky, okem dnešního diváka v nich nic nedává smysl, ale stejně se u toho bavíte a připitoměle se u toho usmíváte, protože tam cítíte tu upřímnou snahu tvůrce udělat dobrý film. Asi jako ten Edward D. Wood Jr., když věšel modýlky ufounských talířků na špagátky, Roland má na rozdíl o něho technickou stránku řemesla v malíčku, ale co do sdělení jsou na tom chlapci stejně. Emmerich je prostě už žánr sám o sobě. Vidět to znova nechci, ale bylo to vinné potěšení. ()
Elon Musk by si to všechno koupil. Nevím, zda je to nepřítomností Deana Devlina, ale od jisté doby Emmerich rutinně ničí to, co už bylo dávno zbořeno, jeho postavy (jakkoli byly vždy jednoduché) postrádají popcornovou zajímavost a vtip předchozích filmů a všechno je takové rychlé a i přes vynikající trikovou stránku stejně odfláknuté. Závěrečné vysvětlování, které má připomínat inteligentní sci-fi ve stylu bří Strugackých nebo Lema, je spíš zbytečná nadstavba. 50%. ()
Nebýt všech těch rodinných vazeb, byla by to našlapaná zábava. Já jsem v klidu tohle jsem užil, je to stejný jako když si pitomec myslí, že má vysoké IQ a začne mluvit, taky se člověk baví. ()
Měsíc se vychýlil ze své dráhy a za pár týdnů se srazí se Zemí. Zachránit svět můžou jen dva bývalý astronauti a jeden otravný milovník konspiračních teorií. Jenže netuší, co je ve vesmíru čeká. Roland Emmerich vykrádá sám sebe a natočil další katastrofický film, který je ale jen stínem Dne nezávislosti nebo 2012. Tentokrát už to zkrátka není příliš zábavné, díky čemuž mnohem víc vynikne, jak je to celé pitomé. ()
║Rozpočet $150miliónov║ Tržby USA $19,060,660║ Tržby Celosvetovo $67,295,363▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $1,759,999║ Tržby za predaj DVD v USA $1,362,862║ Taký klasický "nezábavný" béčkový štandard Rolanda Emmericha aké chrlí takmer už dve dekády (úroveň a popustená bizardnosť všemožnej jeho predstavivosti a megalománskej katastrofy ako u 10.000 B.C, 2012, ID4 2,... či Geostorm, hop ale ten robil len jeho kámoš Devlin) jeho prevratné vizionárske zmýšľanie, by si už zaslúžilo fakt Nobelovú cenu. Čo všetko sa mu zrodí v tej gebeni nemá obdoby. Stále má čím prekvapiť, len bohužiaľ nevie sa s tým predať. Je to až príliš ohraná schéma, ktorá ničím neprekvapí, nenadchne, hlavne nech sa všetko naokolo vo veľkom ničí, devastuje, trhá na kusy. Prežil som aj túto jeho katastrofu... ale už by asi aj stačilo. /40%/ ()
Takhle, v poměru cena / výkon už Rolča zmasil planetu několikrát podstatně lépe a s hezčím humanistickým furore. Tahle inceloidně-konspirační vize se dá, dokud jakž takž hraje podle pravidel katastrofického bijáku, u toho pokusu o lobotomické sci-fi mi pak už spíš vynechával mozek. Mělo to skončit na Netflixu, tak hnusné greenscreeny jsem na velkém plátně neviděl už dlouho. A ta možnost dát u toho prádlo do pračky a čumět z okna by filmu jenom přidala. Od Emmericha nečekám moc, ale určitě víc srandy než Moonfall. ()
Digitální destrukce v masivním měřítku, postavy s generickými konflikty vykreslovanými jen pro umocnění závěrečného heroismu, nesmyslná logika fungování světa a poctivá dávka patosu. Tak by se daly popsat nejen nejznámější Emmerichovy katastrofické filmy, ale rovněž aktuální Moonfall. Dekádu po jeho údajně poslední katastrofě 2012 se do svého oblíbeného žánru vrátil znovu, aby... udělal totéž. Film působí značně anachronicky, jako by do obrazu kinematografie roku 2022 moc nezapadal – což ale pro leckoho může být přednost. Nebezpečné přibližování Měsíce k planetě Zemi je vysvětleno tím snad nejšílenějším možným způsobem a celkově přemýšlení nad vtíravou otázkou „proč“ skutečně bolí. Ještě víc ale zamrzí, že atrakce nejsou zrovna originální, Emmerich evidentně hrál na jistotu. Nikdo asi nečekal moderní, jízlivý pohled na žánr třeba v duchu K zemi hleď!; Emmerichova oslava tradiční rodiny je ale natolik banální a předvídatelná, že nakonec skýtá i jisté kouzlo. Není to film, který by vás ohromil, ale při vhodném přepnutí mozku do módu „vypnuto“ se přes vás tahle staromilská vlna převalí docela bez újmy. Více zde. ()
Ať dopadne LIGHTYEAR jakkoliv, pochybuji, že co do míry zábavnosti letos něco překoná jiné vesmírné dobrodružství: MOONFALL. (A mít to premiéru vloni, mělo to být nominováno na místo DON´T LOOK UP na Oscara, protože je to vtipnější a filmařsky kreativnější.) V jeden moment ve filmu postava konspirátora řekne, že jí vybuchl mozek, což je stav, s nímž se publikum pravděpodobně dokáže identifikovat. Jeden evropský kritik sledování snímku přirovnal k ekvivalentu toho (a teď parafrázuji), když máte hlavu v mikrovlnce a váš mozek se pomalu roztéká. Není to tak úplně přesné, příhodnější mi přijde napsat, že obdobou je něco, co končí lobotomií, ale nedosáhne se jí postaru skrz nosní dírky a dlátkem, jelikož Emmerichem preferovaným otvorem je ten anální. První hodinu se totiž budete ošívat a bude vás z toho mírně bolet zadek, protože Emmerich zas a znovu zesiluje všechna možná klišé a konvence, aby mohl pro mainstreamové publikum srozumitelně a usledovatelně experimentovat s vyprávěním (jeho sbíhavostí, postupným propojováním několika linií a postav). Co do propojování linií tak ale činí mnohem méně nápaditě než ve WHITE HOUSE DOWN, co do počtu postav a přepínání mezi hledisky navíc od druhého DNE NEZÁVISLOSTI a MIDWAY slevil z jejich množství. Plus z kombinace desaturovaného obrazu (pokud v kině nebyla vysvícená lampa), extrémně nízké hloubky ostrosti, dosvěcování tmavých záběrů umělými zdroji v předkamerovém prostoru a laciných green screenů z kategorie screensaveru fakt bolí oči.__________ Druhá hodina ale přichází s takovým bat-shit craziness, že je vše předchozí skoro odpuštěno. Snímek totiž prvních šedesát minut co do nastavení světa příběhu, fyzikálních zákonů a elementární logiky všech zúčastněných přejímal perspektivu jedné z hlavních postav. Konkrétně konspirátora, odborníka na smyšlenou pavědu zvanou megastrukturalismus, dokazujícího, že skutečné vědní disciplíny jako strukturalismus a post-strukturalismus svět nespasí, protože ty slouží leda pro boostrování ega narcistům a autistům. Druhých šedesát minut si ale film řekne, že to nestačí, a tak přejme perspektivu vedlejší postavy: zhuleného konspirátora, který, pokud v životě někdy něco četl, tak pouze Dänikena (a možná verneovky, zejména Cestu do středu... Měsíce/duté megastruktury) - a rozhodně má hodně rád oba DNY NEZÁVISLOSTI, 2012 kříženou se ŠÍLENÝM MAXEM, (C)ARMAGEDDON, GRAVITACI, TRANSCENDENCI, SHARKNADO, PROPAST, INTERTELLAR a 2001: VESMÍRNOU ODYSEU. (Představte si klimax, kombinující PROPAST, DEN NEZÁVISLOSTI, INTERSTELLAR a 2001: VESMÍRNOU ODYSEU. Pokud vám vybuchl mozek jenom při té představě, vítejte do klubu.) Emmerich (a jeho scenáristický tým) jako správný béčkař, kterému studia dávají áčkový rozpočty, znovu brakuje, co se dá, a své propojování řady linií a skupin postav - v druhé půlce za pomocí křížového střihu - přenáší na intergalaktickou úroveň. Pro seriály, které si pozornost udržují vršením absurdit, se uplatnil termín jump the shark (skok přes žraloka), odvislý od jednoho pořadu, ve kterém postava skutečně přes žraloka skočí na vodních lyžích. Pro Emmerichovu katastrofickou filmografii je oním momentem sekvence přesně v bodě obratu v šedesáté minutě, kdy má posádka vesmírné lodi (s nápisem "Fuck the Moon"), dovezené z muzea, vzlétnout, čehož dosáhnou díky antigravitační vodní vlně, která je pomůže bez dostatečného motoru vynést do vesmíru, jelikož Měsíc se blíží a nehledí na gravitační, fyzikální ani jiné zákony. Jump the Shark, Fly with the antigravity wave. M-I-L-U-J-U-T-O. () (menej) (viac)
Almageddon z wishe ()
„JSME SOUČÁSTÍ MEZIGALAKTICKÉ VÁLKY, KTERÁ ZUŘÍ UŽ MILIARDY LET.. MĚSÍC MUSÍ PŘEŽÍT!“ Emmerich jede ve svejch vyjetejch kolejích, takže dává (lehce) vzpomenout na Den nezávislosti, 2012, atd… Prostě podobnej mustr i s těma vykecávacíma pasážema. Škoda. Děj je tak blbej, až bych řekl, že je to schválně. Třeba aby vynikly hezký efekty. A vesmír. Jinak… Trojka z nostalgie a techniku. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Přistání na Měsíci považuju za habaďůru. 2.) Když jde o život (celý planetě), spolíhám na zázraky. /// Thx za titule „num71“. PŘÍBĚH ** HUMOR * AKCE ** NAPĚTÍ * ()
Nechápu, proč se vždy snaží v katastrofickém filmu o humor, trapný humor. A proč je tam vždy nějaký ubožák, který zachrání Zemi? Těch 131 minut bylo až moc a hodinu se vlastně nic nedělo. Navíc ty trapné srdceryvné scény fotra a syna....Jít na to do kina, tak se asi podříznu. 50% a už to je moc. ()
Má to trochu pachuť Independence Day 2. Emmericha mám rád, trikové atrakce on zvládat umí dobře, ale ten zbytek je znatelně horší od konkurence. Přišlo mi, že se zde vše neskutečně sune kupředu ( je docela paradox, že Don´t Look Up dokázal celou tu hrozbu podat mnohem zajímavěji, vyhroceněji a intenzivněji), což je škoda, věřím, že se silným backgroundem by to mohlo být velmi dobré. Zároveň je škoda, že zde musel Emmerich přimíchat i Umělou inteligenci a Alieny, za jiných okolností bych to uvítal, ale zde by stačila jen hrozba s měsícem a celé to mohlo mít hned serióznější nádech. Je to cheesy a celkem zábavné a škoda, že samotné destrukce trvají chvíli. 5.5/10. ()
Toto stálo 150 miliónov? Myslel som, že ako človeka, ktorý chodil na Emmerichove filmy ešte ako (občasný) návštevník základnej školy, ma na jeho filmoch nič nezaskočí. Moonfall to však dokázal. Najviac ma prekvapilo, že to nie je triková blbosť, ale komorný film s pár postavami. Trikové scény tu sú, rovnako tak veľké deštrukcie, ale všetko trvá pár minút a nasleduje 15-minútová nezáživná dialógová scéna. Očakávané megaapolapytické finále dokonca vyzerá tak, že je pár desiatok sekúnd ničené mesto s mrakodrapmi (v ktorom zrejme nikto nezomrie). Väčšina stopáže pozostáva z dvoch-troch postáv, ktoré stoja v uzavretom priestore (hotelová izba, raketoplát) a rozprávajú sa. Všetko je to hrozne mdlé, nezáživné, unavené, ťažkopádne, zaspaté a podpriemerné. Dokonca ani Patrick Wilson zjavne nevedel, ako sa má tváriť. Ako keby až uprostred natáčania pochopil, že toto nebude 2001: Vesmírna odysea, ale Misia na Mars. Ostatní sú na tom ešte horšie (Donald Sutherland má len cameo). Spočiatku som bol otrávený z predstavy „ďalší apokalyptický Emmerich“. S narastajúcimi minútami som ale čoraz viac chápal, k akému šialenému finále to smeruje. Scenár je konina, kde sa civili vo vesmíre správajú ako špičkoví, roky cvičení profesionáli. Naopak, absolútni profesionáli nič nevedia. Amatérom stačí pozrieť na monitor a behom sekundy z údajov vymyslia geniálny spôsob riešenia neriešiteľnej situácie. Vadil mi aj divný strih. Nadväznosť jednotlivých scén nejeden raz nedáva logiku. Často som netušil, či sa tá-ktorá pasáž odohráva pár minút po predchádzajúcej alebo dva týždne po nej. Prípadne sa postava nachádza na mieste A, pričom vystupuje aj hneď v nasledujúcej scéne, tá sa ale odohráva desiatky kilometrov od predchádzajúcej scény. Po slušnom, ale absolútne triviálnom rozjazde, sa snímka preklopí do nudnej a nezáživnej druhej polovice a vy neviete, či sú mdlejšie scény z vesmíru, alebo zasnežené scény s deckami. Finále potom už vyložene odzývate a spýtate sa: to ako fakt? Nuž... to ako fakt. ()
Mozna je to tim, ze jsem nic moc necekal, ale me to bavilo a uplne nechapu tak kriticky hodnoceni. Tohle je naprosto ukazkovej katastrofickej film, kterej neprinasi absolutne nic novyho, ale na druhou stranu Emmerich svoje remeslo porad umi. Pribeh je samozrejme hodne pritazenej za vlasy, tohle se radi k jedny z tech silenejsich teorii a vetsinu casu je to tak na hrane mezi vazne minenym filmem a parodii a Emmerich fakt hodne tlaci na pilu a zkousi, co divak jeste snese, ale i kdyz to je naprosto stupidni, misty to nedava zadnej smysl, postavy kolikrat jednaj naprosto nelogicky a vetsinu deje dovedete predvidat dopredu, taky je to od zacatku do konce skvela jizda bez nejakejch vylozene hluchejch mist. Naopak to obcas pusobi, ze mel film puvodne tak o pul hodiny vic a hodne se strihalo, parkrat to tak divne preskakuje. Co se tyce hercu, Wilson je jistota, sympatickej jako vzdy a ostatni herci taky v pohode, i kdyz nechapu, cim sem nalakali Berry nebo Sutherlanda. No a vizualni stranka, kamera, triky vsechno vyborny. Takze fakt nechapu, co bych mel kritizovat, dostal jsem dvouhodinovou zabavu, u ktery se nemusi premyslet a presne to jsem chtel, takze za me spokojenost. ()
Nooo, tak to byla řádná měsíční řiť! A neutřela jí ani ta přestřelená antigravitační přílivová vlna... Té skutečné blockbusterové zábavy tu bylo do deseti minut a Emmerichovy filmy začínají být vyčpělé jak cejlonský čaj po pěti vylouhováních... Hrozivý rozpočet se scvrknul do ani ne třetinového výdělku a prachy na další film může dát režisérovi maximálně tak strejček Skrblík... ()
"Kolik Brianů je uvnitř Měsíce?" To je chyták? Uvnitř Měsíce přeci byl vždycky jeden Brian. Brian Harper. No on tam teda vždycky nebyl. On totiž Měsíc vždycky nebyl dutej. Nebo byl? No jo, astrofyzika. To je moje. A taky doktora Housemana, co sice není doktor, ale umí vypočítat dráhu letu na kuličkovým počítadle. Tohle byl prostě zážitek, při kterým i konspirační teoretik cítí, že tahle neoficiální pravda nebude asi tak pravdivá. Ovšem my odborníci, co jsme právě poprvé slyšeli pojem "megastruktura", k tomu odborně dodáváme: Fuck the Moon. ()
Ty do očí bijící green screeny jsou hnus, ale jinak je to víc než solidní guilty pleasure s Emmerichem rozjetým jako dlouho ne. 70% ()
Reklama