Réžia:
Mick JacksonScenár:
Barry HinesKamera:
Andrew DunnHrajú:
Karen Meagher, Reece Dinsdale, Rita May, Anne Sellors, Phil Rose, Patrick Allen, Richard Albrecht, Ed Bishop, Michael O'Hagan, Brian Grellis, David Brierly (viac)Obsahy(1)
Děsivý, nesmírně působivý a strhující film. Zachycuje pravděpodobné následky celosvětové jaderné války na Velkou Británii. Film zabírá časový děj od několika týdnů před útokem, až po 12 let po útoku. Má děj a hlavní postavy, ale je zpracován dokumentární formou - provází nás komentátor a občas ve filmu vidíme statistiky. Naturalistickým způsobem zachycuje všechny aspekty jaderné katastrofy - od demostrací před válkou, přes útok, destrukci, umírání, hladomor, nemoci, jadernou zimu až třeba po nevzdělanost dětí, které vyrostly po válce. Film ukazuje selhání společnosti a celkový kolaps civilizace. Threads byl po svém prvním uvedení stažen a dlouho se nesměl ve Velké Británii promítat. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (406)
V době studené války stál svět na pokraji nukleární války několikrát. Za to, že k ní, díkybohu, nikdy nedošlo, můžeme vděčit paradoxně právě jadernému arzenálu, který měl Východ a Západ k dispozici a jehož ničivou sílu si moc dobře obě strany uvědomovaly, než aby jej chtěly v ozbrojeném konfliktu skutečně použít. Na otázku, co by však v případě lidského selhání nastalo a jaderné zbraně použity byly, dává odpověd tento film. A je to odpověď natolik sugestivní a zdrcující, že mi běhá mráz po zádech ještě teď. Natolik děsivý, šokující, realistický a neskutečně působivý film jsem neviděl hrozně dlouhou dobu. Jestli vůbec kdy. Naprostá špička televizní produkce. ()
Naprostá bomba .... a to doslova !! Následky jednoho rozhodnutí. ()
It will be lovely. I just know it will. Vláknům jsem se dlouho vyhýbal. Jako pamětník osmdesátkových braných cvičení ve mě dodnes přetrvávají záchvaty lehké paniky, kterou vyvolávaly frekventované přelety burácejících stíhaček a ozvěny explozí z nedalekého čedičového lomu. Barry Hines a Mick Jackson vytvořili film ne o moc nákladnější a vizuálně bohatší, než jsou textové hry na Atari. V rovině výpravy si vystačí s fascinujícím málem. Scénické a herecké minimum doplňují zpravodajsky suché zprávy formy dálnopisu: Na středním východě explodovaly dvě jaderné nálože. Dvě třetiny domů v Británii leží v oblastech potenciálních požárů. Nemocnice vyklizeny. Východ a Západ si vyměnili 3000 megatun. 210 megatun dopadlo na Spojené království. V UK klesá počet obyvatel na úroveň středověku. Tvůrčí svoboda umožnila tvůrcům doslova i přeneseně nebrat zajatce. Postavy, na něž se zpočátku film soustředí, nejsou výjimeční jedinci, nýbrž průměrné typy, jejichž osud v příběhu po 47. minutě má statistickou vypovídající hodnotu. V objektivní rovině se dostane divákovi lekce z [principu nefunkčního a zoufalého] krizového managementu, sociologie, post-nuklárního populačního vývoje, propagandy, nezvratitelné studenoválečné logiky a dalších, filmově málokdy težených oblastí vědění. Stačí předkládat fakta a oprávněné hypotézy a i protřelému divákovi tuhne krev v žilách. Komu by připadal film jako strašlivá, nicméně pouze připomínka časů, které jsou spolehlivě zažehnány, doporučuji vzít na vědomí nenápadný titul filmu, který spíše než jaderné hlavice a odpovídající megatuny akcentuje rozsáhlou kauzální síť, v níž se svět v minulém století ocitl. Je snad důvod si myslet, že topograficky vzdálené děje budou mít v současnosti spíše menší globální dopad než tomu mohlo být v roce magického letopočtu 1984? Did you recognize what some of those skeletons were? ()
Tenhle film by měl vidět úplně každý. Neskutečně natočený. Nejlepší je, že v tom jsou nehlavnější linie. Dění před válkou, při válce a po válce. Tohle je konečně válečný snímek, který má koule a jsou v něm vidět mrtvé děti, zvířata, brutalismus a další. Atmosféru to má tak parádní, že celé jsem to prožíval tak, jako kdyby se to opravdu zrovna teď dělo. Doteď ani nechci věřit, co jsem to vlastně viděl. Přesně takhle si představuji, kdyby se to opravdu stalo. Klidně bych to bral i jako celovečerák, ale bez popcornu! Jednu věc na snímku musím bohužel přece jen vytknout. Když si všichni stěžují na jídlo, co takhle kanibalismus? Nepadne tam o tom ani slůvku, to mě trochu zamrzelo. Sice jsou všichni ozářený, ale maso ze zvířete to jim nevadí. Každopádně i tak maximálně doporučuji. Přál bych si to vidět v kině v době kdy to vyšlo, to musel být nepředstavitelný šok. ()
Den poté a Vlákna.. dva televizní filmy na téma "svět po jaderném útoku". Už za to poselství a varování si zaslouží pět hvězdiček. Den poté je trochu mírnější verze, Vlákna o dost syrovější a jdoucí do větších podrobností... Některé obrazy z těch dvou filmů nevymažu z hlavy... ()
... ano, tohle je asi přesně to, co jsem chtěl, film s pořádnou atmosférou, ale tohle je vážně moc... fuj, tohle sousto už si nedám... ledaže... ()
Děsivé, strašné. Povinně by měl vidět každý, nejlépe to pouštět v rámci výuky na školách a především pustit to šulinům, co drží pod palcem jaderný arzenál. Jestli k tomu co je zde prezentováno někdy dojde, no tak potěš prdel ... V každém případě má tento film schopnost navodit divákovi slušnou depku. ()
Krutý, ale realistický film. Jako nejsilnější, ale nevyřčené poselství, na mě zapůsobilo to, co bylo ukryto mezi řádky - že je vlastně jedno, kdo to odpálil první. A je úplně jedno, kdo "vyhrál". Pokud to někdo zmáčkne, prohrajou úplně všichni. A právě o těchto "poražených" lidech je tento film. ()
Tak tohle byla veliká síla. Film zachycuje celosvětový postupně eskalující konflikt vrcholící svržením mnoha atomovek, následují všechny možné "lahůdky" od jaderného spadu, přes hladomor, nemoci z ozáření, nukleární zimu. Jednoho by to až přimělo začít si stavět vlastní kryt a vytvářet zásoby. Pocit sevřených vnitřností při sledování filmu navozuje jeho dokumentární charakter - je to jak sledovat katastrofu, která se už odehrála a je po britsku konzervativně shrnuta jak v dokumentu od BBC. S tím souvisí naturalismus - výrazné vedlejší postavy si v jednu chvíli žijou svým poklidným velkoměstským životem, vzápětí se snaží přežít důsledky pádu atomové bomby a najednou syrový skok a jejich těla ohlodávají krysy, ze závalu trčí dětská noha....žádné šťastné konce vlastně ani není možné čekat. Pouštěl bych to klidně v rámci nějaké výuky, ale s ohledem na řečené tak od střední školy výš. ()
[3,5*] "Anybody got a fag?" "Bad for your health, innit?" Dokumentárne ladená katastrofická dráma, ktorá surovo, bez akýchkoľvek príkaz zobrazuje hrôzostrašné dôsledky jadrovej apokalypsy. Dramatická stránka je pritom potlačená, hlavné postavy a ich vzťahy sú len na začiatku jemne načrtnuté, neskôr už prevláda dokumentárny charakter, s množstvom faktografických údajov. Trochu mi miestami vadila tá nepokojná dokumentárna kamera s poriadne divokým strihom. Ono tá celková výpoveď filmu je dostatočne silná a znepokojivá, netreba u diváka vyvolávať nevoľnosť ešte aj ďalšími spôsobmi. Čo je však horšie, je to lacné televízne stvárnenie (hrozné efekty i kulisy), ktoré tak závažnej téme príliš nesvedčí. Takže po obsahovej stránke a aj z hľadiska poučnosti je film výborný, po formálnej stránke (najmä tej obrazovej) sa mi už páčil menej. Inak, silnejšie na mňa zapôsobil ďalší televízny film s rovnakou témou jadrovej apokalypsy On the Beach (2000), ktorý napriek tomu, že žiadne hrôzy priamo neukazuje, je ešte desivejší a priam z neho srší neskutočná beznádej. "In an urban society, everything connects. Each person's needs are fed by the skills of many others. Our lives are woven together in a fabric. But the connections that make society strong also make it vulnerable." ()
Hodně drsnej a realistickej film/dokument, kterej by měl vidět asi každej člověk, protože i když rádi koukáme na válečné nebo akční filmy atd., válka je svinstvo a ta jaderná je zde zobrazena s krutou otevřeností, podrobnýma statistikama i zobrazením konečených důsledků pro lidstvo, i v průběhu následujícího desetiletí po konfliktu. Film je podle mě mnohem působivější pro lidi, kterým něco říká pojem studená válka a kteří v tomto období vyrůstali, protože tenkrát byl tento film zatraceně aktuální. ()
Šok a beznaděj. Tak jako v Resnaisově Nuit et brouillard, i v tomto psedodokumentu se díváme na něco, co "každý ví". Každý ví, co by se stalo, kdyby to za studené války "někdo odpálil". Že by byl svět zamořený radioaktivním spadem, ten že by zakryl slunce, že bychom se museli schovat pod zem, a že by došlo k úpadku celé civilizace. Každý to ví, ale vidět jak by to skutečně (film je postaven na vládních výpočtech o možném dopadu katastrofy) mohlo vypadat, je děsivý zážitek. ()
Konečně je to za mnou, doslova jsem trpěl, celé je to podané neuvěřitelně nudně, působí to jako by to někdo točil u sebe v garáži, nevyvolávalo to ve mě žádné pocity, snad jen radost když to skončilo. ()
Nuže, to byla paráda. Katastrofický film o tom, co by se se světem dělo, kdyby někdo odpálil jadernou bombu. Pěkně krok za krokem - požáry, spad, co začne chybět jako první, co to bude mít za následek ve společnosti, resp. společnosti přeživších...je to skoro dokumentární film, s neskutečným nábojem. Děsivé. Dneska už ty reálie Studené války ubírají na údernosti, o to snáz si člověk řekne - ále, to se nemůže stát...ale skutečně nemůže? Horor se stupňuje a s přibývající stopáží mi mizel úsměv na tváři. A dodnes, týden po sledování, je mi z toho těžko. Fascinující a víc než poučné. ()
Tohle by meli poustet vrcholnym politikum 1x mesicne po dobu funkce. ()
Už jste někdy našli po ránu na ulici odhozenou krabičku cigaret s posledním nalomeným žvárem? Tak to je Země po atomové válce. - Rozpohybované tabulky taktických plánů a předpokladů. Pouze ilustrační příběh, který nám pouze pomůže se vcítit do role mladého britského páru v době atomové krize - není nijak zvlášť zajímavý, není zahraný tak, aby nás mohl skutečně dojímat, téma je však natolik silné, aby nás to dokázalo vyděsit. ()
Mladším ročníkům problém jaderné války může připadat jako něco hodně vzdáleného, nicméně stále platí, že existuje mnoho států, které mohou cca do 10ti minut takové peklo rozpoutat. Teď a tady, stačí jeden nepovedený slovní fight mezi Kimem a Trumpem a apokalypsa je na světě. V průběhu filmu asi každého začnou napadat otázky o existenci lidstva a smyslu života a toho čeho je člověk schopen. Je těžko k uvěření, že prezentované peklo ve filmu obyvatelé Hirošimi a Nagasaki zažili. Filmu samotnému nemám moc co vytknout, zde jednoznačně platí, že méně je více. Forma se statistikama se mi moc líbila. Povinná záležitost snad pro každého člena spadající do Homo Sapiens. ()
Za pár liber dokázali podat celou tu hrůzu možného. Syrově přesvědčivý, polodokumentárně pojatý popis fatální WW3, která se v době kolem Brežněvovy smrti mohla stát realitou. PS Pánbu zaplať za Reagana a Gorbačova. ()
Pokud nejste bezcitný člověk, při sledování „Treads“ spálíte spoustu kalorií. Mě rozhodně stálo mnoho úsilí vidět to až do konce, bez přerušení. Když však přistoupíte na hru tvůrců, dostanete velmi intenzivní zážitek, zjistíte, že covid není to nejhorší co nás může potkat. Nejtěžší při sledování je vyrovnat se s faktem, že se to může stát kdykoliv, třeba dnes, nebo za měsíc. Trochu nás může uklidňovat pojistka, že pro odpálení atomové bomby, je třeba více lidí a šance, že se mezi nimi najde alespoň jeden, co miluje svou rodinu, má trochu rozumu a nezmáčkne tlačítko, je dost velká. Bohužel psychopatů ve vedoucích pozicích se pohybuje velmi mnoho, takže 100%-ní jistotu nemáme. Treads jsou hraný film s dokumentárními vsuvkami. Rozjíždí se normálně, ale jakmile začne katastrofa, výbuch rozmetá nejen Británii, ale i filmový příběh se všemi jeho zákonitostmi a nastoupí tvrdá depresivní realita. Jaký příběh by jste si představovali v troskách uprostřed radioaktivního pekla?! Všechny apo a postapo filmy blednou před realitou, o kterou se tvůrci snaží přesně podle vědeckých předpokladů a znalostí své doby. Smekám klobouk před těmi co se to rozhodli natočit. Nedokážu si představit, že bych byl součástí filmového štábu, za kamerou či před ní, nebo jen vyráběl realistické figuríny seškvařených lidských těl pro scény po výbuchu a maskoval popálené děti zasažené radiací. Protože jsme všichni na této planetě propojeni, měl by Vlákna vidět každý jako varování. Přesto asi nebudu mít nikdy sílu na opakované zhlédnutí. ()
Žádné pěkné pokoukaní teda, slabší jedinci si můžou odnést i několikadenní psychózu. Chvíle, kdy TO přijde je skutečně rázná a není problém se s postavama ztotožnit. Blink. Zasatví se vám srdce a víte, že váš život je v.... Film snad neopomíná na všechny důsledky co po takovéto katastrofě bude dít. Skvěle zpracované a silně působící. Chvilkma snad jen trochu nuda. 8/10 ()
Reklama