Réžia:
Jim JarmuschScenár:
Jim JarmuschKamera:
Frederick ElmesHudba:
Tom WaitsHrajú:
Gena Rowlands, Winona Ryder, Armin Mueller-Stahl, Giancarlo Esposito, Rosie Perez, Richard Boes, Isaach De Bankolé, Béatrice Dalle, Stéphane Boucher (viac)Obsahy(1)
Päť malých príbehov tohto filmu sa odohráva v rovnakom čase v rôznych svetových metropolách a časových zónach. Počas jednej noci sa medzi taxikármi a ich pasažiermi vytvorí zvláštne puto, ktoré ich vytrhne z anonymity mesta a odhalí čo-to z tajomstva ľudského života. V Los Angeles ponúkne prestížna filmová agentka taxikárke úlohu vo filme, ale drsná mladá žena má svoj vlastný sen: stať sa automechanikom. V New Yorku nemecký emigrant Helmut blúdi v spleti ulíc veľkomesta a nevie svojho pasažiera doviesť na požadované miesto. V Paríži si taxikár z Pobrežia slonoviny so svojou slepou pasažierkou vymenia poznanie o tom, aké je to byť iný: čierny alebo slepý. V Ríme zhovorčivý taxikár svojou úprimnou spoveďou privodí farárovi počas jazdy infarkt. V Helsinkách tesne pred úsvitom traja muži v tuhej zime lamentujú nad krutosťou života a lásky. Päť príbehov spája nostalgický humor a zvláštna atmosféra cesty, na ktorej sa z cudzincov prostredníctvom ľudského kontaktu aspoň na chvíľu stanú dôverní známi. (STV)
(viac)Recenzie (406)
Los Angeles (5*): Úžasné pohlcení do noční atmosféry od počátku! Navzdory tomu, jak mi věčně žvýkající a kouřící mladá taxikářka nebyla nejdřív moc sympatická, se z úvodní povídky vyklubal velmi pěkný pocitový zážitek. Nesmírně mě upoutal už způsob, jakým režisér nás seznámil s postavami před tím, než na sebe (po skončení telefonátů) narazily a celá noční cesta dvou žen v jednom taxíku plyne navíc ve skvělých dialozích až do konce. New York (5*): Armina Muellera-Stahla bych v komedii a podobně svérázné postavičce s baranicí a klaunským nosem navrch nečekal... ale zhostil se toho skvěle a v trampotách emigranta se svým autem, v špatně sehnaném džobu mě nesmírně bavil, stejně jako celá humorná povídka, kdy se během jedné cesty zase toho ve společnosti dalších osobitých postav spousta přihodí a vyústí. Paříž (3*): Prostřední povídka mi připadala nejzábavnější v úvodní části během střetu afrického černocha s černochy americkými. Cesta se slepou pasažerkou má sice též kouzlo, ale skončí jaksi bez uzemňujícího závěru. Řím (3*): Neeeeé... proboha, neee! Zařval jsem šeptem, když se mi na obrazovce zjevil Roberto Benigni a začal se svým trapně výstředním egem mluvit sám k sobě a za každou větou šíleně prdět ústama. Viděl jsem ho podruhé a potvrdil si, že komiku tohoto pána prostě nesnesu. Celkový dojem naštěstí pozvedává výborné černohumorné vyústění a v souvislosti s tím i ten vítězný pocit, že jsem na rozdíl od někoho jiného Benigniho šarádu se zpovědí za volantem úspěšně přežil! :o) Helsinki (3*): Nezáživný Matti Pellonpää mě sice narozdíl oproti výstřednímu Benignimu tak neštval, ale že by si mě získal, říct nemohu. Vlastně ani ti zbylí buranští Finové na scéně (lépe řečeno v autě) mi nějak sympatičtí nebyli a to je asi důvod, proč mě ta povídka tolik nenadchla. Ale jako skoro každá mě něčím hodně upoutala, tak tady určitě dotvořením atmosféry zasněženou cestou kolem a skvělým závěrem. // SHRNUTÍ: Po dvou naprosto bezvadných povídkách mě trochu zklamalo, že ty zbylé mi až tolik pozitivně nepadly do noty, ačkoliv jedinečná atmosféra se vane celým filmem (a krásně jí v závěru ještě výrazněji podtrhne i ústřední píseň), skvělé momenty lze najít v každé. Díky oné atmosféře a všemu skvělému po skončení cítím, že budu mít tento film přes ty výkyvy mít docela rád a nejen skrze průměr hodnocení, ale i pocitově mi vychází na 4 hvězdičky. [80%] ()
Trochu vleklé, příliš ponořené do kabiny taxikáře, vleklé jak to taková noční šichta umí. Povídkový mišmaš. Koukatelné. Klasický Jarmusch. ()
Obrovský oddech. Po dlouhatánské době jsem se dostal k filmu, kde nemám jedinou výhradu. Už jsem těch zklamání měl v poslední době poměrně dost. A Jarmusch nadchnul a zanechal hluboký dojem. Když po několika týdnech vylezete z šedého průměru kravin a praštěností, je takto kvalitní film brutální osvěžení. Ještě lepší než Kafe a cigára. A poměrně o dost, poněvadž taxíky nemají jedinou slabinu. ()
Jarmusch si opět udělal radost a natočil si takový malý film pro sebe. 5 taxíků, 5 měst, 5 příběhů. Přesně z tohohle vytvořil skvělou dvouhodinovou zábavu. Každý příběh je o něčem jiném. Některý je vtipný jiný dramatický. Každý má svou kvalitu a něco čím zaujme a věřím tomu, že každého diváka zaujme jiný. Mě osobně nejvíce pobavil italský taxikář Roberto Benigni a poslední helsinský příběh byl nejsilnější. Všemi příběhy vás provedou výborní herci se skvěle vypilovannými dialogy, povedená minimalistická hudba a nenápadná kamera. Výsledné hodnocení trochu sráží první americký a první evropský příběh, které prostě nemají takovou kvalitu jako ostatní. Jarmusch umí udělat z mála hodně a po výborném "Mrtvém muži" mě opět potěšil. ()
Jim Jarmusch je kouzelník ;o) Každý jeho další film, který mám tu čest vidět mě odzbrojí, pobaví a přitom dostane do kolen. Úžasná atmosféra, skvělá kamera, přesně vybraná hudba a pět komorních hořkosladkých příběhů... Jestli existuje něco jako zfilmovaná poesie, tak Noc na zemi se jí nepochybně hodně podobá... 90% ()
Tak tohle byla nádhera, povídky se mi líbily všechnny, Winona Ryder jako odvážná školačka řídící taxík, jak z jiného světa do New Yorku spadlý Armin Mueller Stahl, slepá holka v Paříži, ale HLAVNĚ Roberto Benigni a jeho užvaněná kreace římského taxikáře, který svou "zpovědí" dohnal nebohého kněze až na věčnost... ovšem kdo by taky tu kombinaci dýně, ovečky a švagrové vydýchal, že... Aby té legrace nebylo příliš, trochu severské deprese na závěr... a nemůžu opominout mého milovaného Toma Waitse, jehož hudba celý film doprovází. ()
Tak jsem si povozila zadek po nočních světových velkoměstech a myslím, že i bez těchto taxikářských intermezzí bych dokázala žít, tedy až doposud jsem to celkem zvládala, sorry Jime... Povídky, sympatické tím, jak odrážejí naturel obyvatel míst, kde se odehrávají, měly každá svou atmosféru, ale taky svoje slabá a násilně působící místa, kterých bylo na můj vkus víc, než dost - v L.A. zaujaly především zvuky... žvýkačka, zapalovač, mobil... a zajímavá pointa - křiklounská z N.Y. zase mým uším naprosto nelahodila dialogy, i když byla možná nejvíc realistická - provokativní pařížská bavila jen svou první polovinou - římská užvaněná, navzdory obsazení Robertem Benignim, byla zábavná po celou jízdou - nu a helsinská posmutnělá neoslovila vůbec... Takže žádné extra rito, ale zase ne úplně marná šichta... a k tomu menší inspirace - po vzoru Yo-Ya se mně zalíbilo nazývat peníze oběživem :-) ()
Americká část suverénně vede. ()
Překvapilo mne, jak dobře Jarmusch zvládl atmosféru různých míst. Tak jistě, Hollywood má takříkajíc v krvi, ale Helsinki á la Kaurismäki? Tehdy Beningni na vrcholu svých sil v dokonalé italské povídce se skvělým humorem (a to říkám jako katolík)? Navíc po skončení všech těch příběhů má v sobě člověk pocit jakési lidskosti, lásky k druhým, což se mi stává u mála filmů, a i za to velké díky. ()
Rád by som napísal, že Night on Earth je dôkazom toho ako sa môže zaobísť niekoľko neobyčajných príbehov obyčajných ľudí, bez jedinej vraždy, aj keď sa odohrávajú v noci. Pretože spomenutý aspekt je (možno trochu spoiler, v tom prípade sorry) svojou bizarnosťou pre mňa jeden z mála prvkov, ktoré narúšajú celkovú výnimočnú atmosféru vytvorenú Jarmuschovou skvelou nezávislou optikou, humorom, ktorého je tu v každej poviedke plný taxík a rozmanitosťou postáv. Spomínaný tvorca určite síce veľmi dobre vie, že v jednoduchosti je krása, ale bolo by už naozaj asi iba umenie, natočiť tieto taxíkové stories na päť hviezdičiek a tomuto filmu ako celku k tomu z môjho pohľadu chýbalo veľmi málo. Určite jeden z Jarmuschových počinov, ktoré mohol v tej dobe nazývať reprezentatívnymi. ()
Nejúžasnější na tomhle snímku je to jak Jim střídá styly jako ponožky, vždycky to vypadá skvěle a povídky mají úžasnou atmosféru (vždy naprosto odlišnou od těch předchozích). Jen Paříž mi přišla trošku slabší a hudba mi tentokrát přišla pouze velmi dobrá. Mezi mé oblíbené patří první dvě povídky z LA a NY a v těsném závěsu se drží Helsinky. Víte o tom, že Benigni málem vystudoval na kněze? ()
For ME 87% ()
(Lumiere - 23.3.2015 - Febio fest) ()
Když jsem tenhle pětipovídkový film viděl kdysi v šerém dávnověku coby mladé naivní jelito, byl jsem z něj nadšený. Přišel mi krásně jednoduchý a přitom obdivuhodně nápaditý, světácký, vtipný, inteligentní, alternativní, zkrátka byl to přesně ten druh filmu, který se mi tenkrát líbil. Když si ho pustím dnes, coby sarklastický cynik v něm vidím mimo jiného i vyumělkovanost, nasládlost, kýčovitost, afektovanost a podobné nešvary. Tak třeba Winona Ryder - poprvé se mi zdála skvělá, dneska trapná a trapně přehrávající (asi jako když kdysi Lucka Vondráčková v jednom filmu od Jakubiska hrála dospělou a bylo jí tak patnáct). To je taky podle mne největší slabina filmu - že herci strašně přehrávají (Ryder, Stahl, latinská cuchta, Dalle, Benigni, páter). Ale film je to přece jen nadprůměrně dobrý a kupodivu dobře drží pohromadě, i když jeho jednotlivé povídky jsou dost rozdílné a mají dost odlišný rukopis, jako kdyby ani nebyly všechny od jednoho režiséra. Ta pařížská mi třeba Jarmusche připomíná jen vzdáleně, římská je ve stylu šílených italských komedií o Fantozzim, no a helsinská je samozřejmě křišťálově čirý Kaurismäki. A tu poslední mám taky nejradši. ()
Noc na zemi je vrcholom poviedkových filmov od Jima Jarmuscha. Zoskupenie piatych rôznych príbehoch, v piatych rozdielných mestách počas jednej noci je jednoducho skvelé. Los Angeles sa môže pochváliť krásnou, uvoľnenou atmosférou, dvoch hlavných predstaviteliek, Rowlandsovej a geniálnej Ryderovej. pre mňa najvďačnejší, je rozhodne príbeh z New Yorku, ktorý je krásne smutný a zároveň aj úžasne vtipný a ak by som mal povedať tak práve New York je najkrajšie a aj najzaujímavejšie natočený. geniálny Mueller - stahl. Paris je veľmi zvláštny, či už sa to týka príbehu, alebo kompozície, ale rozhodne patrí medzi najzaujímavejšie príbehy. rozprávanie sa so slepou ženou o živote slepca malo dušu a typický poetizmus hodný paríža. Rím je asi najšialenejší a najzbesilejší zo všetkých poviedok, ktorému kraľuje ukecaný a perverzný vodič Roberto Benigni, ďalšia jeho nezabudnuteľná úloha a hneď po New Yorku môj druhý obľúbený príbeh. Helsinki sa nesú v smutnom zasneženom delíriu, a rozhovor medzi mužmi je asi najúprimnejší a najdojemnejší zo všetkých poviedok. Celkovo nemám čo vytknúť. každý z príbehov ukazuje ľudí trocha inak a ich charaktery spolu s Waitsovou hudbou v pozadí a s kamerou Frederika Elmesa, tvoria krásnu mozaiku osudov a príbehov. plný počet. ()
Jak já nenávidím rozkouskované filmy. To mi tak vezme mou pozornost a drásá mě to každým příběhem. ()
Nejak extra mi tento hardcore art nesadol a z piatich príbehov ma naplno bavili len Helsinki. Fíni sú proste totálny exoti. ()
Skvělý povídkový film s naprosto dokonalými dialogy. který mě opravdu neskutečně dostal. Všechny z oněch pěti příběhů jsou originální, zajímavé a plné emočního vyžití, i přesto, že se odehrávají na tom zřejmě nejmenším možném prostoru. Celé je to odvyprávěno tak přirozeně a s takovou lehkostí, jakoby to byli úplně obyčejné a všední příhody taxikářů, které vlastně, z jejich pohledu, snad ani ničím zvláštní nejsou. Je prostě nádherné jen si tak sedět, dívat se a poslouchat, hodně se smát a trochu si smutnit. 100% ()
Především velice příjemný film, Jarmusche mám čím dál raději. První povídka na rozjezd 5/10, druhá 9/10, třetí 7/10, čtvrtá díky nádhernému Benigniho výkonu 9.5/10 a poslední chmurná finská Kaurismakovská 6.5/10 - co je ale důležité, jako celek souznějící a moc krásné - tedy 8/10 ()
jednim slovem, LUXUS!!! ()
Reklama