Réžia:
Wallace WorsleyHudba:
Hugo RiesenfeldHrajú:
Lon Chaney, Patsy Ruth Miller, Norman Kerry, Kate Lester, Nigel De Brulier, Brandon Hurst, Ernest Torrence, Tully Marshall, Raymond Hatton, Gladys Brockwell (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
V Paríži 15. storočia Jehan, zlý brat arcivojvodu, túži po cigánke Esmeralde a prikáže hrbatému Quasimodovi, aby ju chytil. Vojenský kapitán Phoebus tiež miluje Esmeraldu a zachráni ju, ale cigánke Quasimodov zjav nie je nesympatický a vytvorí sa medzi nimi nepravdepodobné puto. Keď pomstychtivý Jehan obviní Esmeraldu z pokusu o vraždu Phoeba, Quasimodove city sú vystavené skúške. Tento film bol klenotom spoločnosti Universal z roku 1923 a stal sa jej najúspešnejším nemým filmom, ktorý zarobil viac ako 3 milióny dolárov. Film bol nakrútený podľa rovnomenného románu Victora Huga z roku 1831 a vyniká veľkolepými kulisami pripomínajúcimi Paríž 15. storočia, ako aj Chaneyho výkonom v úlohe mučeníka Quasimoda. Tento film katapultoval Chaneyho, v tom čase už známeho herca, medzi hollywoodske hviezdy a pomohol tiež stanoviť štandard pre mnohé neskoršie horory, vrátane Chaneyho Fantóma opery z roku 1925. (Film Europe)
(viac)Videá (1)
Recenzie (16)
Z produkčního hlediska úctyhodný zástupce hédonisticky velkolepých filmů. Stovky hemžících se statistů v dobových kostýmech a maskách mezi desetimetrovými kulisami na jednu stranu působí sympaticky filmařsky marnivě, na stranu druhou se ta epická davová panoramata často opakují, aniž by k tomu byl důvod a často se nedaří příliš obrazově upozornit, na co by se měl v daném záběru divák konkrétně dívat. Výsledek je pak spíš takové to uznalé pokyvování hlavou nad relativní ukočírovaností tohoto mumraje, kdy nikdo moc nekouká do kamery a v bitevních sekvencích se také nikdo zmateně neškrábe v zadku, protože se při zkouškách zapomněl přihlásit o nepřítele. Plus k tomu samosebou patřičně vodpornej Chaneyho poskakující skřet, jehož akrobatické vlohy na stěnách katedrály se staly předlohou série Assassin's Creed. 100 minutová verze, kterou jsem viděl má navíc výborný, místy až trochu dungeon-synthový hudební doprovod od dvojice Laura Karpman - Nora Kroll-Rosenbaum. ()
Tiez som pocul ze Lon Chaney /Phantom Opery 1925/ pracoval na svojom hororovom make -upe sam, neviem, ci to je pravda. kazdopadne reziser Wallace Worsley /the penalty 1920/ natocil vkusny horor z Pariza 15. storocia. Kvasimodo je podany verne, vystizne, Esmeralda tiez na urovni. Zaver potom uz film katapultoval do kultovych hororovych filmov : 89 % ()
Samozřejmě to má něco do sebe - minimálně pro tu hrstku lidí, kteří podobné staré vykopávky dokáží docenit - ale zrovna v mém případě to bylo více než úmorné, a v podstatě jsem ten film jen protrpěl. Což - abych byl poctivý - ale vlastně není chyba toho filmu, jakož spíše Hugovy předlohy. Osobně nemám problém napsat, že jsem nikdy nepochopil zdroje nesmírné obliby toho románu, protože mi jeho děj přijde stupidní, literární kvality více než sporné, a celkově mi to přijde jako beznadějně zastaralý historický kýč, u kterého se mohu jen podivovat, kolika adaptacím nechal vzniknout a že dodnes ta historka o hluchém hrbáčovi ještě někoho zajímá. Čili podobně jako je pro mě Hugův text veskrze nesnesitelný, měl jsem velké problémy dokoukat i tohle, byť řada momentů je tam rozhodně zajímavých, makeup Lona Chaneyho je bez debat nesmírně působivý, a vůbec celé je na to svou dobu hodně vizuálně zajímavé, a je evidentní, že to muselo zdát hodně peněz (všechny ty davové scény zaplněné komparzem apod...). Silně mi ovšem vadilo, že se film v závěru odklání od předlohy, v níž byla Esmeralda nespravedlivě popravena a Quasimodo žalem zahynul u jejího těla - filmová Esmeralda zůstává v závěru živá a spočine ve vroucném objetí se svým miláčkem Phoebem, zatímco smrtelně zraněný Quasimodo umírá poté, co si naposledy zazvoní sám sobě umíráčkem - aneb jak z jednoho kýče udělat ještě větší kýč. Odlišností od románu je zde však víc a velké množství látky bylo z knihy vypuštěno, což je pochopitelné, protože všechny ty historické pasáže a úvahy o katedrále Notre-Dame jsou pro filmovou adaptaci zcela nepoužitelné (on vůbec význam katedrály v tom filmu oproti předloze je až zarážejícím způsobem upozaděn). Obecně jsem na podobné násilné změny ve filmových adaptacích alergický, a je to jeden z dalších důvodů, proč mě tento film bohužel neoslovil. Btw. nemohl jsem se u toho filmu zbavit pocitu, jako bych cestoval časem, protože mě prostě fascinuje, že člověk v roce 2020 kouká na film z roku 1923, který je natočený podle knihy z roku 1831, která je dějově zasazena do roku 1482 - z těch šílených časových rozestupů na mě jde mírná závrať. ()
Zvoník je skvěle natočený film (ty kulisy, davové scény a hlavně Chaneyho vizáž) a má perfektní atmosféru, takže rád odpustím to, že se místy trochu nepříjemně vleče (hlavně první hodinu). Knižní předlohu jsem nečetl, ale myslím si, že když má film dvě hodiny tak mohl Quasi dostat daleko víc prostoru, jakožto hlavní postava a taky mohl být více vykreslen jeho vztah s Esmeraldou. No a Lon Chaney to je kapitola sama pro sebe. ()
Veľkolepý nemý prepis slávneho bestselleru Victora Huga. Na predných priečkach adaptácií tohto románu sedí táto verzia hlavne z jedného dôvodu. Lon Chaney v úlohe hrbáča. Je tu oveľa odpudivejší a animálnejší ako jeho nasledovníci, u niektorých divákov si sympatie asi vôbec nezíska. Ale to je na tom to najlepšie. Tým je to paradoxne desivejší a napínavejší film. Má popri tom nákladnú výpravu, obsahuje masové scény. Proste spektakulárna nemá lahôdka, ktorú by ste si nemali nechať ujsť. ()
Galéria (27)
Zaujímavosti (4)
- Nanesenie mejkapu pre Lona Chaneyho (Quasimodo) zabralo denne 2 a pol hodiny. (Karamanlis)
Reklama