Réžia:
Karel KachyňaScenár:
Jiří HubačKamera:
Jiří MacháněHudba:
Petr HapkaHrajú:
Jiřina Bohdalová, Jiřina Jirásková, Miroslav Donutil, Martin Huba, Arnošt Goldflam, Oldřich Vlach, Jiřina Třebická, Antonie Hegerlíková, Andrea Elsnerová (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Již potřetí v krátké době se na filmovém plátně objevuje látka známého dramatika a TV scenáristy Jiřího Hubače. Snímek Fany následuje po filmech Jedna kočka za druhou a Učitel tance. I v něm najdeme charakteristické rysy Hubačova rukopisu: propracované charaktery, pochopení pro lidské osudy, melodramatický nádech a hořkosmutný humor. Titulní hrdinka je slaboduchá padesátiletá žena, která se po letech, strávených v bezpečí u svých starších příbuzných, dostává do péče své starší sestry, energické a nepřístupné primářky. Soužití obou osamělých žen provázejí četné drobné rozmíšky, ale také chvíle vzájemného porozumění a prostého lidského štěstí. Lékařka pod vlivem sestry ztrácí svou ochrannou vrstvu a stává se citlivější k událostem i lidem okolo sebe. Fany zase žije ve svém vlastním světě, v němž jí ke spokojenosti stačí televizní reklamy, práce v domácnosti a blízkém kostele a velká láska ke zvířatům. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (217)
Ano klasický Kachyňa, milý film až doják, dobarvený srdcervoucí hudbou. Začátek Hubovi filmové angažovanosti v českém filmu, všechno dobré až na přítomnost mileneckého vztahu primářky a jejího sekundanta, mohlo by být jistě v Hubově případu ale v Jiřině Jiráskové již 64 let to vypadalo opravdu nevěrohodně až trapně. Jiřína Jirásková hrála samu sebe, starou ženu, která profesi obětovala svůj život, ten svůj prohrála se samotnou a osamělostí ve stáří, manžela, milence i dítě nebo potomky vše prohrála. Tedy její projev je typický melancholický. Jiřina Bohdalová, no to je jiný kafe v této roli ji neznáme a zahrála ji skvěle, asi tím že její soukromý život byl zcela jiný a hlavně měla děti a proto umí hrát všechny polohy. Film je nepatří mezi ty oblíbené “Městem chodí Mikuláš” je daleko vydařenější. Ve fany vidíme klasické devadesátá léta, márkety a obchodní centra ještě neexistovala vybavení bytů je jak v kanceláři advokáta převládá bílá, šedá a černá. Miroslav Donutil filmu dodal takovou ironii jinak poetickému snažení, Ty trdlo hloupý, Seber se a vypadni nebo se neudržím kopnu tě doprdele…no a teď mám těžký hřích”. ()
Český Lev 1 : Herečka HR - Jiřina Bohdalová + 3 nominace: Nejlepší film, Střih, Scénář ()
Scénáristicky mírně odfláknuté, ale herecký koncert Jiřinky Bohdalové, která dojme i to nejsušší očko, vyzvihuje snímek nejméně o stupínek výše. Přiznávám, na konci mi stekla slza po tváři. Ten komu ne, nechť hodí kamenem... ()
Pribehy sice mistami zavani velkym zjednodusovanim, ale vykon predevsim Jiriny Bohdalove patri k tomu nejlepsimu co jsem kdy videl. ()
Takový slušný film, ale žádné veledílo - rozhodně Kachyňa umí líp. Bohdalová opravdu hraje skvěle - navíc se skvělou maskou, připomenul bych ovšem i Jiřinu Jiráskovou, která vytváří k Bohdalové skvělý protipól a navíc neměla tak vděčnou roli. Bohdalová získala České lva, nominován byl film a scénář - což ovšem po zásluze proměněno nebylo. ()
Asi nejpopulárnější z mnoha lyrických příběhů matadora československé režie Karla Kachyni, který staví především na tom lidském a humánním v nás - každý člověk má cenu, každý je jedinečný, důležitý, pro někoho nepostradatelný, nezbytný... Kachyňův režijní rukopis vykazuje jako obvykle své nesporné kvality, spornější je tentokrát scénář Jiřího Hubače, z něhož se dalo dostat nepoměrně více, standardně dobrá hudební složka osvědčeného Petra Hapky, vše ale zastiňuje doslova fenomenální herecký koncert Jiřiny Bohdalové v roli Fanynky... (Karlu Kachyňovi se povedl skutečně intuitivní casting) Jednoznačně její nejlepší role poslední doby, která staví na jejím zažitém hereckém infantilismu, jímž se nesmazatelně vryla do srdcí generací československých dětských posluchačů a diváků - jeho metamorfózou dosáhla Jiřina Bohdalová herecké polohy hraničící s dokonalostí... Dospělá nedospělá, infantilní seniorka, mentálně retardovaný prosťáček boží...zdaleka nejlidštější z panoptika postav...krásný film, kterému ale cosi chybí k dokonalosti... Možná z něho ční až přílišný scenáristický konstrukt a prvoplánovost, možná už Kachyňa ztratil tu špetku geniality, která dělala jeho někdejší filmy jedinečné... ()
Jestliže Jiřina Bohdalová jako Fany představuje jeden z nejlepších ženských hereckých výkonů v našem filmu, je trochu škoda, že zrovna v tak odfláknutém filmu po scénáristické stránce. Některé dialogy jsou vyloženě pitomé a stejně tak některé scény. Bylo jich víc, ale za všechny můžu jmenovat např. scénu, ve které Fany běží poprvé k panu divokém. To jsem měl chuť film vypnout. Je to škoda, je to promarněné téma, které už Bohdalka nezopakuje. ()
Samoúčelná ždímárna.. Nic víc... ()
Cokoliv napíše pan Hubač, je pro mne mimořádné. Tento pohled na mentálně zaostalé lidi je výjimečný tím, že je vlastně velmi vyvážený. Ve většině filmů zvláště západní provenience jsou tito lidé zobrazováni jako pravý vzor lidských vlastností, mimořádně dobří, hodní, obětaví. Zde tomu tak není, vidíme Jiřinu Bohdalovou (její nejlepší role) jako skutečného člověka, který vedle svých dobrých vlastností dokáže být i sobecký, lakomý, vzteklý. O to s ní víc prožívám její trápení i radosti. Film jako takový je natočen bezchybně, Kachyňova zkušenost je z filmu cítit zvláště v porovnání se současnými pseudohlubokými experimenty naší nové filmařské generace. ()
Milý film. Stojí samozřejmě na výkonech hlavních představitelek Jiráskové a zvláště Bohdalové (její roli jsem jí opravdu věřil). Ač je film protkaný ironickými dialogy mezi doktorem a primářkou, je vlastně hodně smutný. Takového člověka vám je líto, ale stejně moc dobře víte, že byste vedle něj nikdy žít nechtěli. Ať už to beru jako kvalitní drama, nebo hodnotový snímek vyžadující od diváka zamyšlení se nad představeným tématem, dávám 4*, myslím zasloužené. ()
Jiřinu Bohdalovou jako člověka nemám rád, jako herečku ji zkousnu, ale jako Fany ji miluji. Tato role se jí opravdu povedla. A vzhledem k tomu, že i moje láska ke zvířatům je velká, patří tento film k těm, u kterých si čas od času trochu posmutním. ()
Čím jsem starší, tím více se utvrzuji ve zkušenosti, že úspěšné prezentování kladných stránek života je v současném umění činem, který se pohybuje někde mezi psychickou úchylkou a protiprávním aktem; v každém případě je to vykládáno jakon epřípustná výstřednost. Nositelům těchto názorů nic nevyčítám; jsou jen zobecněním všeobecného marasmu, v němž žijeme všichni bez rozdílu. Zápory, vytýkané FANY, lze plně vztáhnout i na RAINMANA. Jiří Hubač je jedním z našich nejlepších dramatiků a před časem napsal jinou prvoplánovou inscenaci-drama: NEZRALÉ MALINY, v nichž starý Pešek dokonce vzpomíná s něhou na revoluční levicové mládí své postavy (obdobné založení má i Procházkova a Kachyňova skvělá KRÁVA). Komorní drama, rozpoutané Kachyňou, je pochopitelně neseno sluncem mimořádného výkonu Jiřiny Bohdalové, která tu nad jiné výrazně prokázala univerzálnost svého hereckého rozměru. Není však zdaleka osamělá: skvělou protihráčkou je jí složitým vývojem své sebeneúprosné postavy Jiřina Jirásková, svou blazeovaností nepřehlédnutelný je také její milenec a poněkud líný podřízený Martina Huby a zapomenout není možné ani na Donutilův herecký koncert v roli sytě spokojeného samolibého kostelníka, který svou hloupostí zaviní jeho vykradení za bílého dne. Výborný je i čtyřnohý "pan divoký". Skvěle vystavěný závěr s Faninou smrtí i strmá, paralelní vzestupná křivka vnitřního sestřina vývoje vhánějí slzy do očí. Karel Čapek kdysi napsal, že každý slušný člověk je sentimentální; z tohoto pravidla se vymyká jedině darebák. Současný člověk posledních dvou století však v drtivé většině případů darebákem není; je jen chronicky nemocný a pro neustálá civilizační traumata všedního dne zapomněl, co to je skutečná bolest a skutečný cit. Být chuďáčkem automaticky neznamená být vždy a všude a priori hlupákem a blbečkem. Je to složitější a lidská duše je zranitelnější i silnější, než si zpravidla myslíme a dokážeme představit. Doufám v jedno: že prvoplánových přístupů jako je i tento Kachyňův, nebude v našich životech nikdy dost. Tak krásných, tak nadčasových, tak nezapomenutelně působivých. ()
Bohdalka mně tam zpočátku vůbec neseděla. Její skřehotavý hlas mi připomínal večerníčky. Nemohla jsem se ubránit pocitu, že je špatnou volbou pro hlavní představitelku dramatu o oligofreničce Fany. Nicméně mi postupem času sklaplo a já si musela přiznat svůj chybný odhad. Dokázala zahrát slabomyslného člověka, jenž vidí každou drobnou radost, jenž je upřímný a bezelstný, velmi věrně. No a v každém případě byste nejvíc uvítali něčí přítomnost v době, kdy už není šance, a to i přesto, že vás dotyčný psychicky ždímal a štval. V tomto stavu roztají i tvrdá srdce. V kombinaci s geniální Hapkovou hudbou byl namíchán až těžce dojemný koktejl. ()
Na dlouhá léta poslední velká příležitost Jiřiny Bohdalové ve filmu. A přitom nemáme totalitu, normalizační pravidla také neplatí, dokonce Bohdalová neudělala ani nic srovnatelného s Uchem v dnešní době... a přesto byla za svůj herecký koncert (v páru s Jiřinou Jiráskovou) odměněna v příštích letech jen dvojicí pohádek a jednou rolí vedlejší. To je poněkud málo, že. Nicméně za pět minut dvanáct dostal nápad alespoň ten Strach na ty Vrásky z lásky... Ostatně k Jiráskové se český porevoluční film zachoval ještě hůře, takže si opatrujme Fany jako oko v hlavě. "Mister Proper čistí čistě až se sami vídíte!" ()
Český ramake "Rain Mana", sentimentálnější a obyčejnější. ()
Výkon Jiřiny Bohdalové coby prostoduché Fany je dechberoucí. Scénář Jiřího Hubače ani režie Karla Kachyni v žádném případě není špatná, problém je však ve mě - nebavilo mě to. Tenhle film zcela uznávám, jen není mým šálkem kávy. 60%. ()
Vy jste anděl. Ne, já jsem Fany. Hodně překrásný a jak koukám, hodně podhodnocený film. Jiřina Bohdalová dokazuje, proč je u nás jedna z nejlepších hereček, a že má navíc, než jsou přitroublé novácké estrády. Jiřina Jirásková zde předvádí výkon hodný paní herečky. Tento film je tak jednoduchý ale zároveň geniální! Málokdy si jsem jist plným hodnocením, než u tohoto filmu. A zůstává mi záhadou, proč to není v červených číslech. ()
Film "Fany" je obdivuhodným koncertom dvoch veľkých českých herečiek. Jiřina Jirásková a Jiřina Bohdalová tu perfektne, profesionálnym spôsobom, zahrali súrodeneckú dvojicu starších sestier. Jedna z nich je úspešná, slobodná, uznávaná doktorka, kdežto druhá trpí psychickou chorobou. Jej intelekt sa zastavil na úrovni desať ročného dieťata. Tieto dve rozdielne ženy musia navzájom nájsť ku sebe cestu a porozumieť si, aby mohli spoločne stráviť jeseň ich života. Vysoko melodramatická záležitosť v réžii skúseného Karla Kachyňu. *** ()
Obě stařeny tu připomínají ,,vokoralej chleba", ale hrát ještě nezapomněly. Bohdalka si dala Rákosníčka na živo, Jirásková patrně čerpala z předsedkyně Poslanecké sněmovny Miroslavy Němcové. A taky tam běhá psík. Stejně jako Donutil, který se zatím nestihl nacpat snad jen do příhod dráčka Soptíka. Nevím co, ale něco mi na tom těžce dojalo. Patrně má laktace dostupuje vrcholu. ()
Bohdalová v hlavní roli výborná... ()
Reklama