Réžia:
Kenneth LonerganScenár:
Kenneth LonerganKamera:
Jody Lee LipesHudba:
Lesley BarberHrajú:
Casey Affleck, Lucas Hedges, Kyle Chandler, Michelle Williams, C.J. Wilson, Heather Burns, Tate Donovan, Josh Hamilton, Matthew Broderick, Gretchen Mol (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Osamelý bostonský údržbár Lee Chandler (Casey Affleck) po smrti svojho staršieho brata Joea (Kyle Chandler) s prekvapením zisťuje, že sa stal poručníkom svojho šestnásťročného synovca Patricka (Lucas Hedges). Plný obáv sa tak vracia do mestečka Manchester-by-the-Sea, v ktorom vyrastal. Tam je nútený sa vyrovnať so svojou minulosťou, ktorá ho odlúčila ako od exmanželky Randi (Michelle Williams), tak od komunity, v ktorej vyrastal. (Itafilm)
(viac)Recenzie (544)
Tento film je všednosťou celkom presýtený a práve ona všednosť je tou najväčšou ozdobou. Celý film sa v podstate nič nedeje, okrem riešenia mindrákov hlavných postáv a napriek (alebo vďaka) tomu je to hrozne uveriteľné a magnetizujúce. Príbeh sa rozplieta a ja som mal asi po prvýkrát pocit, že čítam film. Casey predviedol, že na rozdiel od slávnejšieho brata, pobral aj čosi z herectva a jeho "yeaaah" som mu veril až v päte. Bolo to presne to, čo to malo byť, "yeaaah" absolútne zlomeného človeka, ktorý si želá iba takú hlúposť - nejako ten život dožiť. Život je však poriadka kurva a prihraje mu do cesty neželané problémy s opatrovníctvom synovca. A aj to bolo vypovedané presne podľa sylabu filmu, pretože hlavná postava sa snaží z toho vykľučkovať po svojom. Najviac zo všetkého by som ocenil Michelle Williams za scénu pri kočári. Niet divu, že sa dostala aj na niektorý z plagátov. Už len preto sa ten film oplatí vidieť. ()
Scéna pri kočárku neskutočne silná a realistická, akoby ani nebola hraná. Film ostatne celý stojí na realističnosti, je neobvykle detailnou návštevou miesta, jeho atmosféry, spôsobu žitia v ňom, nahliadnutím do súkromia a intimity jeho obyvateľov. S hlavnou postavou prežívame šialenú drámu, aniž by od nás tvorcovia chceli s ním sympatizovať (naopak, je to nezodpovedný buran). Mimoriadné herecky, aj zachytením každodennosti, ako ju vo filmoch nevídávame (napr. skvelá, na prvý pohľad zbytočná scéna hladania zaparkovaného auta). ()
Mamá Efleková je šťastná smolařka. Vrhne na svět dva fakany, oba s dětskou obrnou, a oba dva ti koženáči se nějakou podivnou hrou zfetovaného osudu stanou známými herci, tudíž má bába o porcelánové žuby a důchod ve 43+4 v Malibu vystaráno. Poslední film každého z ochrnutých bratrů však ukázal, že když někdo napíše scénář o trampotách nehoblovaného prkna a do hlavní role překvapivě obsadí místo původně favorizované plastelíny nehoblované prkno, nelze kástingem téměř nic zkurvit. Tak Ben poprvé ve své kariéře dostal roli bezemočního aspergra, co jen tak strnule čumí, kterážto mu sedla jako svěrací kazajka Mojmíru Širůčkovi, no a Kejsy se dokonale našel v semidebilním traumatizovaném údžbáři, jenž pro změnu jen tak strnule čumí a občas řekne „ÿÿÿÿÿÿÿÿÿ“, což by asi dělal každý, kdo si kvůli vlastnímu kokotismu ugriloval své budoucí dárce orgánů a navíc mu pošel bratr. Prostě talenti. Osral samozřejmě prudce zasloužený, něco jako kdyby ho dali Frigovi za Hamleta. U filmu samotného si sice dost často znuděným poposedáváním minimálně ošoupete Manchestráky, nicméně jeho bezútěšný náboj a tíživá atmosféra nezjizví perikard snad jen profesionálnímu sociopatovi, a na konci jste i rádi, že je někdo v ještě totálnější prdeli než vy sám, tak se prozatím rozhodnete ušetřit za plyn. ()
Oscar 2 : Herec HR - Casey Affleck, Scénář + 4 nominace: Nejlepší film, Režie, Herec VR - Lucas Hedges, Herečka VR - Michelle Williams ()
Konec na můj vkus trochu vyšuměl, ale zdrcený hrdina v podání Caseyho Afflecka excelentní. Na jedné straně mě mrzí, že jsme si Michelle Williams neužili ve filmu víc, ale o to silnější byla katarze po dlouhém tichu (v tu chvíli se snad ani nejde emocionálně nezapojit). Šedá realita bez slunce, která vypráví "tady a teď". Nic nového, ale zatraceně dobře natočené. ()
Text obsahuje drobné spoilery. Jeden z nejužitečnějších filmových trenažérů na život se zlomeným srdcem. Tragédii se buď můžete nechat zcela paralyzovat, nebo si nad ní udržet jistý nadhled – jak činí Lonergan a jak se zároveň snaží hrdinové Místa u moře. Film neobnovuje status quo a neujišťuje nás, že vše bude zase v pořádku. Skutečná katarze a návrat k harmonii zachycené v několika flashbacích nepřichází, stejně jako nemusí vysvobození a alespoň nějaká forma satisfakce po podobné tragédii nikdy přijít ve skutečném životě. Nejde o jediný odklon od konvencí amerických rodinných melodramat, nabízejících na podobná dilemata zpravidla jednoduchá řešení. Tragédie není zaviněna osudem, proti němuž člověk nic nezmůže, nýbrž lidskou chybou, postavy nejsou černobílé a své emoce oproti hrdinům běžných melodramat z velké části nedokážou externalizovat. Vyjadřují je za ně flashbacky a vážná hudba, jež nás zároveň upozorňují na neustálou (a paradoxní) přítomnost ztráty, na nevyplněné místo (ještě bolestivější jsou při druhém zhlédnutí zmínky o dětech v dialozích – muž, kterému Lee opravuje kapající kohoutek, mluví o sestře s dětmi, zdravotní sestře Bethany se podle slov doktora právě narodila dvojčata – holčičky). Patrick a Lee se podobně jako hlavní hrdinka Lonerganova předchozího filmu musí hlavně naučit překonat komunikační bariéru a najít adekvátní výrazy k popisu neštěstí, které je potkalo (jako s tím nemá problém například muž, kterému Lee v závěru opravuje kotel a který se bez ostychu pustí do vyprávění o smrti svého otce). Oproti Lise ale navzdory melodramatickému potenciálu situací, v nichž se ocitají, nejednají melodramaticky. Naopak i scény, které jsou natočené s operní přehnaností, narušují svou neochotou nechat se plně pohltit žalem (Patrickův zvonící telefon během smutečního obřadu). Lidé sice umírají, ale život pozůstalých, jakkoli neutěšivý, běží dál. Místo u moře, melodrama, které nechce být melodramatem, pro mne tak není jenom znamenitě napsané a zahrané drama o nepřekonatelné ztrátě, ale zároveň film inspirativní i formálně a stylisticky. 85% ()
Bolestivá rána přímo do srdce. Film, jehož autor je patrně na zcela stejné frekvenci jako já, protože jsem rozuměl každé scéně. Všechno na svém místě, všechno mi dávalo smysl. A už dlouho jsem nezažil tak rychlých 137 minut, které by se papírově měly spíše táhnout (a podle ohlasů se i mnoha lidem skutečně táhly). ()
Ano nebudeme si nalhávat je to typická oscarovka viděno pohledem akedemiků. S pohledu žižkovského pepíka se jedná o poměrně nešťastný nepříliš přehledný způsob vyprávění (např. otec Leeho ? ) na druhou stranu musím přiznat, že mě ten způsob vyprávění přesně seděl do celkové atmosféry filmu. Co mě nesedělo byla houslová hudební vložka, to přesně film posunovalo do kategorie "musím získat nominačku" , ale snímek má i silný scény to ne že ne (policejní stanice ) a Casey mě přsvědčil, že herecky netragédí /scéna - dialogovka se ženou na chodníku/. Byly tam jak emotivní lomcováky, tak trošku natlákovka na pilku. ()
Manchester u moře není úplně vesnicí, kterou bych chtěl navštívit a to přitom jinak podobné oblasti mám docela rád a vysloveně je vyhledávám. Jenže co naplat s lidmi, kteří se tváří, jak kdyby už dva roky zobali neurol a přežívali v takovém prazvláštním vakuu nicoty. No a v tomhle světě se zakořenil Casey Affleck, kterej asi chce zvěčnit nominaci na Oskara, protože je nejdivnější z nejdivnějších a v některých scénách vysloveně přeskakuje s emocemi jak blecha z chlupu na chlup. Je to škoda, za jiných okolnosti by tenhle film nebyl špatnej. Jenže nekonečná délka a divné chování lidí dobrej film prostě neudělá a pár zajímavých scén to taky bohužel nezachrání. ()
║Rozpočet $9miliónov║Tržby USA $47,695,371║Tržby Celosvetovo $78,988,148▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $1,604,060║ Tržby za predaj DVD v USA $2,291,425║ Strašne uvlečené a príliš chladné podané. Trvá hodinu pokiaľ to dostane nejakú poriadnu tvár - smer. Až príliš to chce tlačiť na umelecký - artový snímok ale niekedy je príliš moc toho aby to malo poriadnu odozvu, miesto, konzistenciu. /40%/ ()
Lonergan je famózní scenárista. Prokomponovanost té věci, práce s všedností, s úspornými dialogy, s tím, co má ukázat zblízka, co naopak pozorovat z dálky náznakem – mistrovské. Režijně se to trochu potýká s přehnanou obřadností vybraných momentů, kdy si Lonergan najednou vypomáhá tklivým Händelem i zpomalovačkami. Nikdy tomu ale nepodtrhne nohy, v nejlepších momentech je jeho soustředěné a lakonické vedení herců i sledování rutiny odeznívající (a stále přítomné) tragédie nesmírně silné. Místo u moře má možnost sklouzávat neustále k patosu, ale nikdy to neudělá. Působí střídmě navzdory tomu, že za hlavní figurou stojí drama bezmála antické, za nímž můžeme jasně vnímat scenáristickou konstrukci. Jenže Lonergan to ustojí. Mizérii nezneužívá a chemie mezi Affleckem, Hedgesem a vedlejšími postavami je naprosto fyzicky citelná v každém záběru. Film o nesnadném umění truchlit, o neschopnosti přijímat rány a vracet se tam, kde se nedá zapomenout na minulost. Těším se na další zhlédnutí, každopádně od Boyhoodu nejpůsobivější americké indie. ()
Snímek, který tu dlouho nebyl. Skoro 140 minut dlouhý film o bolesti, emoční vnitřní destrukci a velké ztrátě. velice silný casting herců, i v menších rolích, vládne filmu od první do poslední minuty. Casey Affleck naprosto zasloužený Oscar. Co je pro mě na filmu nejzásadnější je otisk reality. Kenneth Lonergan dokázal do jednotlivých situací i dialogů vložit civilní texty, okamžiky trampnosti, které nikdo nechce zažívat, ale prostě se stávají, a také černý humor. Místo u moře je díky těmto prvkům velice obtížně opakovatelný zážitek navíc dotvářený vážnou hudbou často používanou v celé řádě jiných snímků. Proč však Místo u moře nedostane 5*? Chybí mu mrazivý závěr, je to vlastně jen neskutečně dobře napsaný a zahraný film, jemuž chybí okamžik, kvůli kterému bych ho chtěl vidět víckrát nebo považoval za klasiku. Je to silný film o lidských příbězích, které nebývají procházkou rajskou zahradou a kde malé chyby mohou způsobit velké škody. ()
Nojéje, já začínal pomalu propadat dojmu, že ze mě basa snad vyždímala veškeré empatické cítění. Stačí se podívat na má poslední hodnocení; obměkčit mě nedokázal sadisticky týraný harant, banda sociálně nepřizpůsobivých smradů a dokonce i ti teplí negři mě nechali naprosto chladným. K mladému Eflekovi mám ale o dost blíž, protože víceméně odrazuje osobnost mě samotného; též jsem introvertní zhrzený debil, kterého navždy změnila jedna tragická událost (psal se rok dva deset, chyběl mi sex a já byl příliš chudý na to, abych si zaplatil levnou šlapku, a taky příliš velká nula, abych nějakou ojel bez toho, aniž bych ji musel znásilnit, takže jsem si mazal na péro různý věci, někdy i pokládal šunku – a onoho osudného večera mě Ťapina hryzla do předkožky). Abych byl upřímný, nedokážu se rozhodnout, jestli to byl dobrej film nebo ne. Ano, toto je oficiální stanovisko vášnivého milovníka náročné kinematografie a bezesporu špičkového filmového kritika, který každé ráno snídá Filu, aby večer mohl vysrat Fuku. Nevím, jestli to byl dobrej film nebo ne. Jak tady však čtu ty grafomanské, egoistické, pseudoodborné a pozérské stříkance samozvaných filmových teoretiků, kterými je zamrdaná ta horší půlka ČSFD, jsem za svůj až nevinně elementární dojem rád. Příběh: byl tam; Atmosféra: na hovno; Tempo: vražedné; Originalita: mám v píči; Nálada: 3,45287; Art: WTF?!; Styl: dá se; Casting: špica; Výsledný dojem: 3 pizdy. ()
urcite poznate to dlhe cakanie na film, ktory vas rozseka na cimpr campr. lebo take mame radi. potrebujeme ich prezit. precitit. preboliet. vacsinou sa mi na taketo filmy podari natrafit v intervale raz za pol roka. a som rada, ze to cakanie je na konci. neuveritelne silny film. scena na policajnej stanici, ked Lee dohovoril s policajtmi, bola sice kratka, ale absolutne dychberuca. ()
Ryzí člověčina. Výborně napsaný scénář a skvělé herecké výkony v čele s Casey Affleckem, který dokazuje, že Zlatý Glóbus nezískal neoprávněně, krásná hudba...Händel se k tragickému náramně hodí. Komorní, pomalu plynoucí hluboce lidský film o tom, že ne všechny věci se v životě dají opravit... ()
Lonergan je o něco lepší scenárista než režisér a nepoměrně lepší režisér než člověk s citem pro volbu hudby. Jedno z nejlépe napsaných i zahraných "klasických amerických maloměstských dramat o neřešitelných kostlivcích ve skříních" posledních let si totiž podkopává nohy na první dobrou cíleným výběrem klasické vážné smyčcové hudby. Ta je tu nadužívána a byly vybrány nejohranější možné skladby; je to na slzičky cílené, od patosu ulepené, podbízivé a snadné řešení. Což je v naprostém rozporu se vším ostatním, jelikož Manchester jinak nic patosem zavánějícího, podbízivého (natož na slzičky cíleného) nenabízí (a že by se našly pasáže, které by k tomu sváděly) a snadná východiska jsou mu cizí. Jako by autor nevěřil, že jeho vlastní osudová látka, jím vybraní herci a jím sepsané dialogy, které fenomenálně pracují s nevyřčeným "co však vždy visí ve vzduchu", budou stačit na emočně zdrcující subtilní drama a tak se tomu rozhodl jít naproti nejlacinějším možným způsobem. A zbytečně tím devalvuje jinak neskonale působivý zážitek. ()
Nemám tomu co vytknout. Pomalé tempo slouží k důkladnému prokleslení charakterů a mě to pohltilo naprosto bez problému. Oceňuji, že i když hlavní hrdina prodělal neskutečnou tragédii, tak to není slzopudný film. Hlavně díky postavě toho synovce to má nádech optimismu. Hodně na mě zapůsobila scéna rozmluvy s exmanželkou, když jí potkal na ulici. A pak i to hmatatelný utrpení v pohledu Caseyho Afflecka, když na konci vysvětluje proč tam nemůže zůstat. ()
,,LEE, NIKDO NEDOKÁŽE POCHOPIT, ČÍM SIS PROŠEL“… /// Údržbář z Quincy a jeho životní příběh. Rodinná rozborka nudnýho chlápka, co si posral život a teď získal šanci na budoucnost, která má smysl. Drama plný zlomenýho srdce, který mě nerajcuje. Affleck má celej film jeden výraz a celý je to jakože smutný a zaměřený na vydolování emocí ze všech koutů mýho těla. Film pro náročnýho diváka, kterej dokáže ocenit utrápený ksichty. (A nedej bůh! se v nich i pozná.) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem dramaticky založená osoba. 2.) Rozrajcuje mě úmrtí v rodině. 3.) Thx za titule „.C-Max.“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Drama, které nevede za ruku, nutí ke čtení mezi řádky a i na ploše přesahující dvě hodiny nezačne v ledabylých a obyčejných dialozích prázdně tlachat. Casey Affleck našel svoji životní roli, Michelle Williams i na menším prostoru září a Kenneth Lonergan stvořil drama, které je až příliš absolutní a drtivé na to, aby bylo srdcové. Jeho úspěchy v akademické sezóně mu ale beze zbytku přeji. ()
„Som prázdny. Už nič necítim.“ Na prvý pohľad je to obyčajná dráma, ale strašne veľa tomu dávajú herci (všetci sú dobrí, ale najlepší samozrejme Casey Affleck, ten svojím dominantne do seba zarazeným výkonom hory prenáša) a netradične napísaný tradičný scenár. Ten jednak ide do hĺbky predsa len o dosť viac, než sme u podobných „klasických“ drám zvyknutí a jednak ponúka množstvo nečakaných nápadov. Takže hrdina sa nemusí starať o rozkošného chlapčeka, ale o vlastne dosť nesympatického puberťáka, každého na počkanie brutálne mláti, občas rukou prerazí okno a to som radšej nespomenul brutálny flashback o tom, ako stratil rodinu. Občas to jemne stagnuje a čakal som predsa len o čosi silnejší koniec. Ale potom to chytí drsný drajv a nestačíte sa čudovať, čo všetko na vás tvorcovia vyvalia (mimoriadne vyhrotená a silná scéna, kedy sa hrdina stretne pri kočíkovaní so svojou bývalou, sa zrejme zapíše do dejín filmu a stane sa obeťou množstva paródií). A nad tým všetkým sa prekliato nízko vznáša pochmúrna, zvláštna a ponurá atmosféra a depresívna výprava. Plus svoje robí aj na prvý pohľad rušivé, ale v konečnom dôsledku efektné časovo prehádzané rozprávanie. Produkcia Matt Damon!! ()
Reklama