Obsahy(1)
Je rok 1992. Dina žije v odlehlé vesnici vysoko v gruzínských horách, kde už po staletí vládnou stejné tradice a zvyky. Dědeček jí domluvil svatbu, ale když se z války vrátí pohledný Gegi, Dina se do něj zamiluje a uteče s ním. Dina, která je odtržena od své rodiny, porodí dítě a ovdoví. Podle svanetských tradic se vdova musí provdat za prvního muže, který ji požádá o ruku. Takže když se pak o ni začne ucházet Levan, Dina je nucena opustit svůj starý život a nikdy více nespatřit své dítě. A tak se poté, co její dcerka smrtelně onemocní, Dina s Levanem spojí proti stařešinům z vesnice, aby ji zachránili. (Cinemax)
(viac)Videá (1)
Recenzie (19)
Podívejte se na tento film. Zamyslete se jak náročný a obtížný byl život v roce 1992 v Gruzii uprostřed přenádherných hor a vzpomeňte si, jak jste se v tomto roce měli Vy. Já se třeba houpal v kačeně a poslouchal Radio Bonton. To je ale jiný příběh. V případě filmu Dede šlo totiž i o život. No a přitom dneska byste si dojeli do nemocnice a bylo by vyřízeno. Vzorové gruzínské drama, které ukáže život lidí v gruzínských horách tak, jak pravděpodobně opravdu byl. ()
Smutný, přesto krásný film o životě lidí v gruzínských horách. Hory a jejich vesnice jsou tu snad hned druhým nejdůležitějším tématem, nádherně doplňují jinak smutný příběh o Dině, co to právě díky tradicím příliš lehké nemá. Záběry na hory a nádherné vesnice v nich jsou úchvatné, dále také nutno ocenit ukázku života zde, něco málo z lidových řemesel a právě těch tradic... ty jsou samozřejmě velice důležité, přesto, nic se nemá přehánět. A tak i Dina snad najde ono možné jiné pokračování jejího života. Jednoduše, Gruzie zase jednou nadchla, naposledy tomu tak bylo u Mandarinek. 80% ()
Gruzínští horalé dnes, podobně jako Rusínští (viz Karel Čapek) před sto lety, mají prostě jiný kodex chování, aby přežili v podmínkách, kterým se - nevím proč - říká nehostinné. Nebo si přečtěte krátké povídky ve Vrbově krátké knize Les, tam je to taky. Snad až na to, že filmové zpracování Mariam Khatchvani nedosahuje kvalit prací českých literátů. ()
Malá sociologická studie kmenového života v gruzínských horách. 1) Unesli ženu? Když uteče, bude kmenová válka. Moje snoubenka miluje jiného? Pak zastřelím jeho nebo sebe. Zajímavé... Kolik procent gruzínských (potažmo jiných) obyvatel takto dosud žije? 2) 33letá Mariam Bačako Chatčvaniová zasadila svůj celovečerní debut do Svanetie na severu Gruzie, odkud pochází. Autentičnost zobrazení místních zvyků je očividně největším přínosem snímku. 3) Impresivně působí informace o koprodukci (rozuměj peníze a péče o distribuci). Katar, Irsko, Nizozemsko, Chorvatsko. Věru, zajímavá kombinace. ()
Jak těžký život měly a nejspíše stále mají ženy na venkově v Gruzii, nám ukazuje tento nádherný snímek o ženě, která se snažila vzepřít zažitým tradicím, které vycházely vstříc výhradně mužům. Tímto filmem jsem si opět připomněl, do jakých výšek může lidská hloupost vystoupat. Příběh není pouhá řada výjevů ze života hlavních postav, ale je zajímavý a rozhodně nevšední a každopádně stojí za zhlédnutí. Sám doufám, že budu mít možnost se k Dede jednou vrátit. ()
Galéria (22)
Fotka © Film Servis Festival Karlovy Vary
![Dede - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/896/161896896_f7c669.png)
Reklama