Réžia:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHudba:
Veikko TuomiHrajú:
Kati Outinen, Matti Pellonpää, Kirsi Tykkyläinen, Mato Valtonen, Elina Salo, Irma Junnilainen, Veikko Lavi, Pertti Husu, Viktor Vassel, Carl-Erik Calamnius (viac)Obsahy(1)
Hrdiny nezvyklé komediální road movie jsou typičtí Kaurismäkiho outsideři, na kterých se podepisují jak stopy "rázovitého buranství", tak i vlivy Východu a Západu. Krejčí Valto se doma rozčílí, že došla káva a vztekle zamkne matku v komoře. Vezme její peníze z kabelky a odejde z domova. Staví se u automechanika Reina, který opravuje jeho černou volhu. Nasednou a vydají se na cestu napříč Finskem. Cestou proti své vůli vezmou dvě ženy, které jsou na cestě do rodného Sovětského svazu. Jazyková bariéra i vrozená nesmělost neumožňují téměř žádnou komunikaci. Chvíle porozumění se odehrávají téměř beze slov a jsou jen těžko postřehnutelné. Přestože Kaurismäki redukuje charakteristiku svých hrdinů na pár základních rysů - jeden neustále pije vodku, druhý kávu, jeden nosí pouze oblek, druhý koženou bundu a kalhoty do zvonu - není výsledkem karikatura, nýbrž tragikomický portrét doby. Zásluhu na tom mají i vynikající režisérovi stálí herci. Automechanik Reino se stal jednou z posledních rolí předčasně zemřelého Mattiho Pellonpää. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (64)
Na své si přijdou především milovníci kávy, vodky, cigaret a dlouhého předlouhého mlčení. Jinak asi v polovině filmu zazněla z úst jedné hrdinek věta příznačná pro celou tuhle nezvyklou road-movie: "Já se začínám nudit. A ty?" Faktem je, že až na pár výjimečných dialogů si na téhle cestě člověk moc zábavy neužil. Být film delší, tak nevím, nevím... ()
Dokonale zfilmovaný finský náhled na život, což je od režiséra vlastně klasika. V tomto filmu je ten humor možná až moc suchej, ale i tak se jedná o solidní výtažek finství. ()
Road movie o chvíli rock´n´rollu v záplavě šedi. Road movie dvou "wannabe" rockerů, z nichž jeden bez ustání srká kafe a druhý klopí vodku po flaškách si zakládá na absolutně lakonickém humoru . Mato Valtonen tuším jedinkrát nezmění svůj medvědí škleb (a přitom je jeho postava překrásně propracovaná), Matti Pellonpää si dětinského pozéra Orimatillan Jymyho užívá a způsob, jakým do finské obdoby Bohuše Stejskala nacpe romantickou rozevlátost, je parádní. Je to vlastně takový Svéráz národního lovu naruby a mnohem hloub, co se vztahů postav týče. Ta úspornost a nechuť k okázalým gestům je v jádru ten nejpravější rock´n´roll, jaký znám. Kaurismäkiovský útěk před šedí existence po x-té, tentokrát v zakaboněné a málomluvné komedii s takovým vnitřním drivem, že mi to rozhodilo pomádu. Ticho, hrajou rockeři. ()
Dalsi z filmu finskeho experimantatora Kaurismakiho. Me vsak jeho filmy vubec nic nerikaji - nuda a sed. ()
Aki Kaurismäki natočil jednu z nejbizarnějších road-movie, kterou jsem kdy viděl. Bodejť by ne: dva finští introverti "těžšího kalibru" podnikají ve volze svou cestu z Finska do Sovětského svazu. Po cestě naberou dvě Rusky, které výřečností taky zrovna nehýří. Kaurismäkiho další skvělý a minimalismem prodchnutý snímek o tragikomických životech tragikomických postav žijících na okraji společnosti. Aki Kaurismäki opět prokázal svůj filmařský kumšt - výborná (statická) práce s kamerou, skvělé herecké výkony a nezapomenutelné hlášky. Poznámka: vzhledem k počtu dialogů není žádným problémem ty hlášky opravdu považovat za nezapomenutelné. ()
Aj cesta môže byť cieľ, spieva skupina Mňága a Žďorp a zo severu Aki Kaurismäki nôti: Aj cesta tichom môže byť cieľ. Tichom, cigaretovým dymom a počúvaním rock´n´rollu. Na dreň osekanými dialógmi, v ktorých slovný pozdrav miesto nemá, len čistá účelnosť, prerastajúca lakonickosťou odpovedí až k absurdite. Ako keď sa recepčná motela opýta štvorice cestovateľov: "A chcete izby dvojposteľové, jednoposteľové alebo prístelky?" a odpoveďou je prosté, jednoznačné a nerozvíjajúce sa: "Áno". Ak sa k tomu pridruží kalíštek vodky, celá fľaška, fľašky alebo hektolitre kávy (podľa preferencií), je jednoducho vymaľované. Potom už ani nemôže byť pochýb, že sa ide smerom na Rusko. Nuž a celkom dobre si viem predstaviť, že ak by som v kaviarni popisoval jednému z hrdinov svoje interpretácie filmu, len by si výdatne srkol kávy, po dvadsiatich minútach ticha kukol na mňa a povedal: "Tá káva je zrúcanina.". ()
Aki Kaurismäki mě vždycky nějakým způsobem dostane. Podařilo se mu natočit (skoro) němý film, i film ze 60. let, který působil velice autenticky. I jiných filmů je patrná jistá míra stylizace, tady navodila černobílá fotografie dojem šedesátek naprosto spolehlivě. Humor byl jemný, spíše úsměvný, než hlasitý, o to příjemnější. ()
Konečně díky Kaurismäkimu vím, že největší Donchuáni jsou finové .. obzvlášť když u toho popíjejí jednu vodku za druhou, smrdí korunou (nebo co tam mají za měnu) a neumí pípnout ani slovo rusky .. ()
Nejromantičtější road movie! ()
Tak, ako na metalových koncertoch nabehne na pódium nejaký kvalitný thrash a za pol hodˇky vás rozseká ( pretože nejakí doomoví šohaji z Moravy by vás dusili minimálne dve hodiny jednou utrápenou melancholickou vyhrávkou! ) , tak tak isto i Aki Kaurismäki v tomto snímku nelení a servíruje nám kvalitne nadupaných 60 minút zábavy! A komu sa neľúbi, mal by zmeniť zameranie, či už muzikálne, filmové alebo to sexuálne, pretože sú tu rockeri z Helsinek ! ()
Nuda nikdy nebola tak zábavná. Život je rock´n´roll. ()
Aj tretí film, ktorý som od tohto režiséra videl ma utvrdil v tom, že my dvaja si nerozumieme. Márne som sa snažil celý film zachytiť aspoň niečo, čo by ma zaujalo, a nič. Film je označený ako komédia a nezasmial som sa ani raz, pričom zmysel pre humor mi nikdy nechýbal. Nakoniec som ocenil iba úspornú dĺžku filmu a to, že ma film nerozčuľoval, nepoburoval, iba nekonečne nezaujímal. V mysli mi ostane Kaurismäki ako synonymum dopravnej značky: Stoj, daj prednosť iným režisérom! ()
Jedna. Tedy pro mě maximálně jen pro jedno shlédnutí. Kam vlastně ty postavy směřují, co vlastně chtějí? I náhodná setkání neprobíhají tak, jak jsou v tomhle filmu předkládána. A jen tak se s nimi toulat, tak to už jsou lepší tuláci, jako třeba Josef Švejk. ()
Tentokrát mi chýbal lepší príbeh ... obľúbená dvojica Kati a Matti nechýbala, muzika bola skvelá a pár momentov tiež nezabudnuteľných ..... Hovor fínsky a budeš si tiež rozumieť! ()
Viděl jsem na MFF Karlovy Vary - tehdy. Příběh je subtilní a vyprávěný spíše mimkou herců, pohledy, drobnými gesty. Je tedy třeba, aby si divák trochu dával pozor, protože tito dva introverti až na půdu (a myslím, že hodně introvertů se v tom filmu pozná) toho - stejně jako jiní introverti - moc nenamluví. A když potkají dvě podobné bytosti, avšak opačného pohlaví, z běžné road movie se stává milostný příběh, opět vyprávěný intorvertně úsporným způsobem, a to zcela dokonale. Nikdy bych neřekl, že mne dostane (při vědomí všeho, co se odehrálo do té doby), když si někdo někomu jen položí hlavu na rameno. Protože v té scéně je všechno a kompletně shrnuje vše doposud řečené i naznačené. ()
To nejšmrncovnější, nejcoolovější a nejsexovější road movie, jaké si umíte představit. Dva liboví frajeři (z nichž jeden je navíc fakt hustej rocker v epesním křiváku a tesilkách), sbalí při své divoké jízdě nablýskanou volhou finským venkovem dvě luxusní ruské roštěnky (vlastně jedna je z Tallinnu a druhá z Alma-Aty), no a pak už nic nebrání tomu, aby to spolu nekompromisně rozjeli v nezkrotné a nespoutané finské čtyřce. Pro nepřipraveného diváka asi shock, pro znalce a labužníky filmová delikatesa. ()
Podivuhodná roadmovie, oslava rock’n’rollu a rockerů, pocta kafi a vodce, film ve kterém se víc pije a kouří než mluví, subtilní romance Reina a Taťány, klasika Akiho Kaurismäkiho, úžasný výkon Mattiho Pellonpää. Zároveň ale film, ke kterému se velmi těžko hledá cesta. Kdysi ve čtvrťáku ve studentském klubu jsem odcházel krajně znechucen a děsně zklamán, ale teď, po čtyřech letech a se znalostí dalších Kaurismäkiho filmů, už mě tenhle film okouzluje svou poezií. PS V klubu byl uváděn jako "povinný" film pro všechny obyvatele Hradce Králové. Ale slyšet jak Reino zkomoleně říká, že byl kdysi v Hradci Králové a nechápe, proč se všichni lidi z autobusu plného vodky chodili dívat na jakési ruiny, mi zas tak důležité nepřijde. ()
Tato outsider road movie mě vůbec nezaujala a příjde mi minimálně o třídu slabší než většina dalších Akiho filmů... Škoda, ale fakt ne. 4/10 PS: a to se odvážím tvrdit, že chápu co tímto filmem chtěl Kaurismaki říct ()
Až se bude jednou vyhlašovat anketa o nejúžasnějšího senochrupa, mám tip, Matti Pellonpää. Dokonale mě odzbrojil, okouzlil a v závěru dojal.. Když si Tatjana položila hlavu na Reinovo rameno, byla jsem tzv. nahniličko, něco tak krásně křehkého a důvěrného se jen tak nevidí.. ()
Rock 'n' Roll je nesmrtelnej a Elvis žije! Takže, klucí, než zítra vyrazíte ven balit pěkný holky, tak si nezapomeňte nasadit raybány, upravte si vous do úzkého knírku, přesně tak, jak ho nosí čtyři ze tří mušketýrů, projeďte si vlasy tam a zpět pomádou a zařvěte hlasité „yeah“. Ve svém oblíbeném klubu počkejte, až dýdžej začne hrát třeba něco od Chucka Berryho, vtrhněte na parket a rozjeďte svůj nezapomenutelný „dug step“, je to přesně ten pohyb, kdy jednu nohu taháte po podiu a druhou si pomáháte dopředu lehkým nakopáváním. Když u toho nezapomenete na pořádnej drive a zvládnete si u takřka sexuálních tanečních kroků nevykloubit kyčel, tak vám slibuji, že budete za stejný libový frajery jako jsou krejčí Valto spolu s automechanikem Reinem z tohohle Kaurismäkiho filmu. Použité zdroje ke komentáři: nějaká stará tlustá knížka o rocku. ()
Reklama