Réžia:
Alfonso CuarónScenár:
Alfonso CuarónKamera:
Alfonso CuarónHrajú:
Yalitza Aparicio, Marina de Tavira, Diego Cortina Autrey, Carlos Peralta, Marco Graf, Daniela Demesa, Nancy García García, Verónica García, Andy Cortés (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Zatím nejosobnější projekt oscarového režiséra a scenáristy Alfonsa Cuaróna (Gravitace, Potomci lidí, Mexická jízda), film Roma, sleduje dívku Cleo (Yalitza Aparicio), která pracuje v domácnosti středostavovské rodiny ve čtvrti Roma v Mexico City. Jako v propracovaném psaníčku ženám, které ho vychovaly, vzpomíná Cuarón na vlastní dětství a vytváří živý a procítěný portrét domácích konfliktů a společenské hierarchie v politickém chaosu 70. let. (Netflix)
(viac)Recenzie (374)
Tenhle film bych rozdělila na tři části. První část (prvních 40 minut) byla skvělá,vizuálně úplná nádhera,kamera famózní a černobílá kompozice dodávala tomu příběhu ''šmrnc''. Pak druhá část (tak to hodiny a půl) pro mě byla nezáživná a celkem nudná,těžko říct proč,jen to prostě nefungovalo. Jenomže třetí část,tedy posledních asi 40 minut,byla emociální bomba,která smetla veškeré mé pochybnosti pryč. Hlavní hrdinka byla úžasná (!!),dětičky roztomiloučké,pejsek krásný a španělština dokonalá! Při scéně u moře jsem snad celou dobu měla husinu. ()
Silně autorský film, který o křehkých věcech života vypráví více skrze uměleckou obrazovou stránku, než tváře postav a jejich dialogy. S dialogy i výrazy tváří pracuje také (a Yalitza Aparicio je skvělá), ale není to univerzálně oslovující, tradičně emocionální promluva k divákům (film ani nemá žádnou “diváka manipulující” původní hudbu). Cuarón si chtěl po zužitkování výjimečného filmařského talentu na velekomerční Gravitaci odskočit do čistokrvného filmařského potěšení bez závazků vůči studiovým investicím. Roma je brilantní filmařina, kterou jsem obdivoval každým záběrem (tři až čtyři scény mě docela znepokojili) a vnímal i uznal všechny její sociální odkazy (třídní společnost, výjimečná síla ženy s těžkým osudem), ale emocionálně mě ke Gravitaci nebo Potomkům lidí nepřiblížila. ()
Oscar 3 : Cizojazyčný film, Režie, Kamera + 7 nominací: Nejlepší film, Herčka HR - Yalitza Aparicio, Herečka VR - Marina de Tavira, Scénář, Výprava, Zvuk, Zvukové efekty ... ... ... Zlatý Lev ()
Cuarón své příběhy rád zasazuje do úchvatně propracovaných světů se specifickými pravidly, vyžadujícími jiný způsob jednání, než na jaký jsme zvyklí z běžného života. Roma se sice odehrává na předměstí Mexico City (nazvaném Colonia Roma) na přelomu let 1970 a 1971, ale v realitě, která je nám dobře známá. Mexický držitel dvou Oscarů tentokrát nevytvořil svět, resp. rekonstrukci světa, aby prozkoumával dopad jeho zákonitostí na životy postav. Neslouží mu jako dějiště vzrušujícího dobrodružství plného napětí. Nepředvádí (se), pozoruje. Deset let připravovaný, 108 dní natáčený film je současně zcela původní, hluboce osobní projekt, nekompromisně naplňující vizi svého tvůrce. Pokračování zde. 100% ()
Film s největším vhledem a vnitřním napětím, jaký jsem viděl za posledních několik let. Příběh klasického střihu, což neohromí, leč s fantasticky hutnoucí atmosférou, což šokuje. Ke konci se snímek zklidní, ale život už holt chodí v sinusoidách. 90%. ()
ROMA není úplně láska na první pohled. Není to film, který by mě zaháčkoval hned v prvních minutách a "nepustil" až do konce. Ale s odstupem dvou, tří dnů, to vyrostlo. Cuarón tentokrát nabízí relativně nezúčastněný vhled do pár měsíců života jedné rozvrácené mexické rodiny a především do života její služebné Cleo. Děj se odehrává vlastně jen tak jakoby mimochodem, zatímco kamera sleduje relativní "neděj". Z jednotlivých střípků se skládá až překvapivě bohatá mozaika lidských osudů, takže divák na konci musí uznat, že se toho vlastně stalo docela dost. Vůbec ne mimo mísu jsou ta připodobnění k českým filmům, které na mikrokosmu jedné rodiny vypráví širší, univerzálě platný příběh. Zhlédnutí v kině má rozhodně význam, neboť kamera a především práce se zvukem jsou exkluzivní. Jeden z filmů roku. #svetozor ()
Tady někdo umí a umí úplně všechno, vyprávět život přes postavy, točit filmy, jít do nitra diváka, jít do nitra svých postav, sedět a psát krásný scénáře, sedět a umět pracovat s obrazovou kompozicí jak málo kdo na světě. ()
A Oscara v kategórii "skurvene najlepšia réžia za niekoľko uplynulých rokov" a zrejme aj Oscara za "zďaleka najlepší film roka" získava... Uf. Uuuuuuuffff. To som sa zase raz vyrumázgal. Takto som sa už dlho nie. Pritom je to akoby o obyčajných veciach. Cuarón je veľký Pán. ()
A zase ten Netflix, který v tomto případě dokazuje, že nehraje jenom na komerčně úspěšné tituly, ale s radostí realizuje sny režisérům, kteří si to prostě zaslouží. To, že Alfonso Cuarón je jeden z největších režisérů dekády, o tom není třeba dvakrát dlouze diskutovat. Roma, jak už kdekdo řekl, je jeho nejosobnější projekt a jeví se to hlavně tím, že 135 minut utíká velice pomalu, potichu, podle mě chvílemi lehce nezáživně...ale jelikož je vše tak obrazově geniální a odkazuje na nejlepší filmaře minulého století, nelze jeho film přejít bez povšimnutí. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $283,000▐ Alfonso Cuarón mi prišiel až prespríliš obyčajný, dejovo moc statický, takmer bezpocitoví, všedný. Mám rád jeho filmy ale toto ma nemalo čím strhnúť, zaujať. /40%/ ()
Ecce Film. ()
Pro mne osobně byla filmová událost roku polská Studená válka, ale Roma je hned těsně v závěsu, rovněž absolutně dokonalá forma, jen příběh je tu, alespoň ze začátku, až moc upozaděn... Ovšem ta nádherná kamera, téměř až uhrančivý vizuální vjem, naprostá filmovost, bytostné filmové vnímání, vyprávění prostřednictvím obrazu, to je tu dotaženo k dokonalosti... S odkazem na naši nejslavnější éru kinematografie by se dal Cuarónův styl pojmenovat jako mexická nová vlna, jde tu vysledovat řadu paralel a vzájemných styčných bodů, obecně má v sobě Roma hodně z Federica Felliniho či třeba Bély Tarra, ale i již v úvodu zmíněného Pawla Pawlikowskiho... ()
Nejlepší díla československé nové vlny (i když i Felliniho by v tom jeden poznal) se právě rozrostla o spřízněného mexického bratránka, který v kruzích "náročnějších" diváků snad ani nemůže nevyvolat nejednu strhující mexickou vlnu. Což je natolik vypovídající, že si i odpustím původně zamýšlené chvalozpěvy na každý jeden aspekt od neherců přes nasnímání a nazvučení až po sofistikovanost vyprávění, které bezezbytku naplňuje řčení "ďábel se skrývá v detailech". To co Cuarón jakožto scenárista/kameraman/režisér dokáže "jakože mimoděk" mizanscénou (či čistě ruchy mimo obraz) odvyprávět v pouhých náznacích, to je více než pouze obdivuhodné. Aby toho snad nebylo málo, tak přes zdánlivou prvotní chladnost je tato "oslava obyčejných silných žen v našich životech" navíc i podmanivá a emoce vzbuzující jako máloco v posledních letech. Roma působí jako snímek, který se minul vznikem o pět dekád. Ovšem díky jeho kvalitám by se na něj nezapomnělo, ani kdyby před oněmi padesáti lety skutečně vznikl. Naopak by se na něj láskyplně vzpomínalo v intencích "takové majstrštyky se už dnes, bohužel, netočí". Díky Cuarónovi to však neplatí; a za to jeden musí být neskonale vděčen, ať už v konečném důsledku je Roma jeho šálkem kávy či není. ()
Pro Cuaróna asi velmi osobní příběh, pro mne "pouze" kvalitní drámo o životě jedné služky a rodiny pro kterou maká. Nikdy jsem nepropadl neorealismu, ale troufám si říct, že Fellini by uznale pokýval hlavou. ()
„MÁME TĚ RÁDI, CLEO…“ /// Po půlhodině, kdy jsem si asi 3x málem rozsekal hlavu o …(cokoliv), jak nudou přecházela ve spánek, jsem se rozhodl, že požádám Cuaróna, aby přijel za mnou. Posedíme, popijeme a dám mu asi tak … prostě hodně podnětů, aby mohl natočit můj život. Klidně to můžeme spáchat ve španělštině, a nemusí to bejt ani barevně (jestli nechce). Jen budu trvat na tom, aby ten děj měl nějakej děj. Aby tam byl prostor pro emoce nejen v poslední… prostě na závěr. Nevím, jestli o to ocení kritický publikum, včetně Mirky Spáčilový, páč tam asi nebude místo pro psa seroucího v průjezdu, taky služku jsme neměli, takže tam nemusíme dávat pasáže s úklidem (navíc ji nikdo nemůže naštěkat do boudy)… na návštěvě u příbuznejch nám neshořel nikomu nic neříkající (a téměř zbytečnej?) les, doma jsme se smáli, chodili ven… takže pro někoho asi nuda, ale já… Jasně, je to film vo vobyčejnejch věcech. Vo životě „těch druhejch“. A hlavně aby to bylo smutný… Ale já u tohodle nemasturbuju… to snad už je lepší Díra u Hanušovic. Taky píčovina, ale aspoň naše… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Miluju nudu! Navíc mě baví na ni čumět. 2.) Jsem (nebo chcu bejt) filmovej akademik. 3.) Thx za titule “stanbb“. /// PŘÍBĚH ** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Zvěsti nelhaly alespoň v tom, že se bude skládat pocta matkám a vůbec ženám. V jádru celého eposu ale nic jiného, než potvrzení známé pravdy, že krásnější polovičky jsou silnějším a pro život připravenějším pohlavím, nakonec není. Um, se kterým dokáže Cuarón vystavět komplexní dramatický oblouk uprostřed zdánlivě obyčejné situace, je nezpochybnitelný. Jediným, ale přes celý film se táhnoucím problémem, tak pro mě zůstává styl dávkování jednotlivých zvratů. Máloco mi je totiž proti srsti tak moc, jako když se v instantně vyvolané depresi nechá postava koupat v nepřerušeném záběru. Volá to po umělé pozornosti a celistvost rodinných i životních peripetií se mi rozpadá před očima. ()
Čožeeeee? Najlepší film roka? Najlepší film Alfonsa Cuaróna??? No to snáď nie! A tie prekliato dlhé, nič nehovoriace a podľa mňa krajne samoúčelné zábery! Akože sorry, ale toto išlo úplne mimo mňa. Trochu zaujímavosti, spádu a pôsobivosti to dostalo po pouličných nepokojoch, ale nedajte sa oklamať, tie nastanú po šialene nudnej hodine a pol. ()
Za požár, za pouliční nepokoje, za porod, za topící se scénu a za Alfonsa Cuaróna. ()
Příběh, který srší jednoduchostí, ale postupem času rezonuje uvnitř a nechce odejít. Alfonso Cuarón svou kamerou ustupuje od postav a přesouvá svou kameru do vlastního času a prostoru - ve větší stopáži tohle miluji hlavně u Ceylana, nebo Reygadase. Roma čerpá ze skutečnosti a drsné doby v Mexiku, tak autenticky, až mrazí. Scéna porodu a závěrečná očista na pláži je nejsilnější za poslední roky. Černobílá kompozice je v mých očích stále po skončení díla a nechci aby odešla. ()
Cuarón se po Gravitaci vrátil černobíle do doby svého dětství, ale ten zdánlivě s odstupem vyprávěný příběh služky jedné rozpadající se rodiny nakonec naplní nejen technicky famózní filmařinou, ale taky silnými emocemi. Jestli nechcete do kina, tak si to doma pusťte na co největší obrazovce, tenhle film to fakt potřebuje. ()
Reklama