Réžia:
Márta MészárosKamera:
Piotr Sobociński Jr.Hudba:
Bartosz ChajdeckiHrajú:
Mari Törőcsik, Tamás Beke, Ildikó Tóth, Franciska Törőcsik, József Wunderlich, Eva-Maria Prosek, Antonio de la Torre, Jákob Ladányi, Ernő Fekete (viac)Obsahy(1)
Postarší Maďarka Mária nečekaně upadne do kómatu. Zatímco se pohybuje mezi životem a smrtí, její dcera Olga, právnička žijící v Rakousku, náhodou odkryje drásavé tajemství, které ji zavede až do Evropy 50. let sužované studenou válkou... Úspěšná právnička Olga (Ildiko Tothová) je nezávislá žena žijící ve Vídni. Když její matka Mária (Mari Torocsiková) nečekaně upadne do kómatu, Olga se musí vrátit do Maďarska, aby se s touto situací vypořádala. Matčino mumlání o jakémsi dopisu ji záhy přivede ke zjištění, že něco není v pořádku, Zatímco se Olga probírá Mariinými věcmi, začne odhalovat traumatickou minulost a její vlastní identita se otřese v základech. Olga, která žila v domnění, že se narodila v klášteře poté, co byl její otec zavražděn, postupně dává dohromady složitou skládačku s pomocí Márii, která se probudí z kómatu a rozhodne se postavit minulosti čelem. (Cinemax)
(viac)Recenzie (17)
Toporný, mrtvý film, který jakoby nedokázal navázat kontakt se mnou jako divákem. Předvádí vysoce a nemotorně aranžované konflikty a scény, které nezvládám začít sledovat - na to jsou moc vzdálené a postrádající náboj ve smyslu čehokoliv, co by mě na nich začalo zajímat a přitahovat formálně nebo dějově. Tak s tím filmem jen dvě hodiny existujeme vedle sebe v trapné chvíli vzájemného ticha. ()
„Probere se?“ - „Paní…jednu věc člověk nedokáže. Dotknout se nosu jazykem…ale kromě toho se jí může stát téměř cokoliv.“ Jakože Mária toho zažila a přežila více, než je pro jednoho člověka vůbec zdrávo…Úvodní téměř 20minutový rozjezd byl poměrně dlouhý a příliš mě nebavil, ale pak to skutečné vyprávění konečně začalo. Polární záře (na kterou si v divák musí také počkat) má především silný příběh, na kterém ostatně stojí celý film. Ačkoliv nebudu zastírat, že scény z minulosti mě bavily podstatě víc než ty přítomné (řešící hledání vlastní identity a pravdy). Technická stránka je na světové úrovni, přitom je ovšem z Polární záře cítit nezaměnitelná „evropskost“ (myšleno v tom nejlepším slova smyslu). Za vyloženě slabší považuju jen naivní opití rohlíkem v podání sovětských úřednic a pak samotný konec (k tomuhle vyústění sice spěl film poměrně dlouho, přesto jsem tajně doufal, že to neskončím čirým…no, nevadí). Naše první filmové setkání s Mártou Mészáros dopadlo dobře a věřím, že nebude poslední. Za mě to budou slušné 4*. ()
Barvité drama odrážející spleť chaosu a špíny poválečné Evropy. Chytře spletený příběh odkrývající pointu až v samém závěru. Všemu dominuje věčná ruská tupost, bezcitnost a bezectnost. ()
Meszaros kreslí přemýšlivý portrét o usmíření. Je to jeho solidní přídavek k jeho šesti desetiletí jeho filmové tvorby. ()
Silný, zručně natočený příběh, žádné velké umčo. Ale kdyby takhle vypadal český mainstream, nebylo by nač si stěžovat. ()
Film je v skutočnosti príbeh o dvoch obdobiach, vyťahuje na svetlo desaťročia utajované rodinné tajomstvo, ktoré sa začalo v dobe 2. svetovej vojny a pokračovalo tesne po nej. Môžem divákov potešiť, že dej je postavený na historickom základe. Áno po oslobodení Maďarsko sa dostalo do sovietskej sféry pôsobenia. Ale aj Rakúsko podobne, ako Nemecko bolo po vojne prerozdelené na 4 okupačné zóny americkú, britskú, francúzsku a sovietsku. Len vďaka šikovným diplomatickým ťahom sa nerozdelilo na dva tábory, ako Nemecko. Rakúsko sa stihlo prihlásiť k princípu neutrality. A práve z oblasti sovietskej okupačnej zóny je priebeh tohto filmu. Toto je príbeh vojny po vojne, príbeh vzájomného prepletania osudov, príbeh s hodnotovými usmerneniami a hlboké pochopenie života. Áno film sa zaoberá miestnou históriou, poukazuje aj na zverstvá, ktoré sa odohrávali, ale nie zas až tak drsným spôsobom, ktorý by nás odrádzal od tohto výborného filmu. Čo je ale silným mementom to je priepastný rozdiel medzi generačný problémami cieľových skupín vojnovej generácie, povojnovej generácie a dnešnej generácie. Maďarom, nech slúži ku cti, že sa odvážia siahnuť do svojej histórie aj do obdobia 2. svetovej vojny, môžu nám ísť príkladom, my neustále chrlíme filmy dokumentárne (to nech je pochvalou), ale predovšetkým príbehy chované v predchádzajúcom ale aj súčasnom režime. Ale chvály už bolo dosť, pre mňa omnoho lepším filmom z toho istého obdobia bol film 1945 z roku 2017. ()
Příběh maďarské babičky, která dceři odhaluje své dávné tajemství. Nerada. Vypráví o poválečné okupaci Rakouska, kdy existovala tzv. sovětská zóna, kde vládli nemilosrdní Sověti. Konec je moc krásný, za něj přidávám jednu hvězdu. ()
Zaujímavý koncept, aj zápletka, no musím uznať, že najviac zo všetkého ma asi upútal ten povojnový vizuál sovietskej Viedne. Maďari vedia natočiť naozaj kvalitné filmy, a tento mal na to rozhodne nábeh. Lenže, neviem čím to je, ale po celý čas som mal taký podvedomý pocit, kam celý dej bude smerovať - a keď napokon prišiel ten moment prekvapenia, tak som ho prijal úplne prirodzene. Možno iní skutočne zažili ten Waw efekt tak ako bol zamýšľaný, ale ja už mám asi paranoju z podobných filmov a inštinktívne akosi predvídam (určite je nás takých viac). Každopádne, po scenáristickej stránke to bolo skutočne vydarené, no v takomto type filmu by som čakal o kus lepšie dialógy a asi aj viac tajomnej atmosféry. 3* (takmer 4). ()
Film, ktery me svym pribehem zaujal od zacatku vypraveni... Myslim, ze dobre vystihnuta doba padesatych let. Slusne drama. ()
Herecky silné ženské postavy v uvěřitelném příběhu, odkrývajícím rodinnou historii. Nenápadně kvalitní výprava a kamera, propracovaný scénář. Civilní i intimní podoba tradičně filmové tvorby, která v našich kinech chybí. ()
Pokud někdo čtete komentáře před projekcí, pak bych vám mohl ušetřit přibližně hodinu života. Sledujte to plus mínus od této stopáže a vůbec o nic nepřijdete. Nebo ještě jinak: nekoukejte na to vůbec. Je to sterilní, uhlazená, nudná filmová konfekce, kterou tady snad zatím hodnotil jen fan klub Rosamunde Pilcherový. Jinak si těch 78 procent neumím vysvětlit... :( ()
„Ja ti to poviem. Porozprávam ti všetko. Ale nebude sa ti to páčiť.“ „Povedz, to, ja to vydržím.“ Pre mňa duševne jeden z najťažších maďarských filmov za posledné roky. Ten príbeh a niektoré tie silné scény (sexuálny zločin na hraniciach, pôrod na chodbe, ...) mi ešte dlho zostanú v hlave. A to, že trojica Mari Törőcsik, Ildikó Tóth, Franciska Töröcsik hrajú svoju rolu tak presvedčivo a prirodzene, je len ďalší plus, ktorý zvyšuje kvality celého filmu. P.S.: Prečo mám taký pocit, že niečo také sa môže (mohlo) stať v reálnom živote? Osobné hodnotenie: 83% (****) ()
Film doslova natřískaný emocemi v úhledném kabátku, s uvěřitelným scénářem a velmi dobrým příběhem. Maďaři se opět vytáhli, téma je skvělé už jen proto, že je reminiscencí na válku a její důsledky. Naprostá většina filmové produkce se věnuje utrpení lidí v průběhu konfliktu. Zde můžeme sledovat dozvuky války ještě po mnoha a mnoha letech, navíc natočené opravdu citlivým způsobem. Celý snímek mě asi nejvíc fascinovalo, jak úsporně a zároveň silně jsou zachyceny všechny důležité momenty. Není třeba příliš mluvit, obraz mluví sám za sebe. Takovýhle filmů už je dnes hrozně málo, všude se musí křičet a vše poskytovat "polopaticky". Zaujetí pro film neopadlo ani na chvíli, můžu jen doporučit. ()
Silný příběh s maximálním využitím potenciálu ojedinělé pointy činí drama věrohodným, až mrazí. ()
Nesouhlasím s komentářem "kam se na to hrabe český film". Naopak, tohle je přesně ta hřebejkovská/renčovská povrchnost, které máme u nás vrchovatě. ()
Čím to, že Maďaři a Poláci umí točit tak krásné filmy o strašných věcech, a my si tady pořád hrajeme na to, že za komunistů tu byla pohodička, chatičky a spousta legrace? ()
Silný príbeh kde Törőcsik Mari aj vo svojom požehnanom veku potvrdzuje, že je veľkou legendou maďarskej kinematografie. ()
Reklama