Réžia:
Jiří KrejčíkScenár:
Zdeněk MahlerKamera:
Josef StřechaHudba:
Zdeněk LiškaHrajú:
Iva Janžurová, Vladimír Pucholt, Jan Vostrčil, František Filipovský, Stella Zázvorková, Jiří Hrzán, Alena Walterová, Pavel Landovský, Jan Schánilec (viac)Obsahy(1)
Jedna z nejúspěšnějších "trezorových" komedií konce 60tých let. Příběh z malého města, který se odehraje v rozmezí necelých 24 hodin. Pod vlivem alkoholu se tři smutní hrdinové dostanou do podezření, že znásilnili mladou prodavačku. Domněle znásilněná dívka odvolává své obvinění, učiněné tak trochu z nerozumu, tak trochu ze msty a konekonců i z vypočítavosti. Obviněný mladík se může konečně oženit a může začít svatba jako řemen. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (236)
"Náčelníku - proč nás lidi nemaj rádi..." ()
"Proč nás lidi nemaj´ rádi?"..."No co, co, co?!"...a další nesmrtelné hlášky v jedné z nejlepších komedií, jaká u nás vznikla. S tak dobrým scenářem a skvělým hereckým ansáblem nemůže vzniknout nic jiného, než komedie jako řemen. ()
Film, který skvěle podemílá autoritu tehdejší policie, a ukazuje všeobecnou lidskou malost. Z dnešního pohledu se ale jeví jako dost necitlivý k otázce znásilnění. Dokonce i oficiální text distributora mluví dehonestujícím tónem o "domněle znásilněné dívce", přestože znásilnění fakticky proběhlo. Její obvinění nepřichází "nerozumu, msty nebo vypočítavosti", ale prostě toho, že se stal zločin, který nejde obhajovat tím, že dotyčná byla opilá, měla krátkou sukni, nebo na vyjížďku do lesa jela dobrovolně. Snímek tak vlastně v komediálním duchu omlouvá tradiční předsudky a humorně ukazuje, jak ponižující proces je vyšetřování znásilnění. Není ale moc zřejmé, nakolik to ukazuje kriticky a nakolik hlavně pro pobavení nad slabší/mi. Zdá se, že od doby, kdy byl film natočen, česká společnost moc hodnotově nepokročila, čemuž odpovídají i nedávné výzkumy, v nichž si přes 60 % respondentů myslí, že za znásilnění si ženy mohou tak trochu samy. Jedním ze zdrojů tohoto přesvědčení může být i tak skvěle zahraný, zrežírovaný a přesvědčivý film Svatba jako řemen. Ono se ale není čemu divit, když scénář je dílem jednoho z nejvýraznějších českých šovinistů, Zdeňka Mahlera.:) ()
Jedna z největších a nejúžasnějších komediálních klasik české filmografie a zároveň jedna z řady filmových perel "zlatých šedesátek". Všechny herecké hvězdy září a chmelový stařec Pucholt doslova exceluje v roli příslušníka VB. :-) ()
U tohodle filmu mi asi víc chyběl typický lidský nadhled, který umí snad jenom Miloš Forman. Nechci ale tvrdit, že škoda, že tenhle film nakonec nedostal na starost právě on. Na druhou stranu totiž nemůžu říct, že bych se nebavil. Svatba jako řemen je skvělá komedie, pro Čecha vlastně naprosto typická. My si dokážeme udělat legraci z těch nejvážnějších věcí..a co je nejhorší, celý národ se jim zasměje. Tak proč bychom se nezasmáli znásilnění i my. Teď už třeba vím, jak budou Češi reagovat, až nějaká holka přiběhne a s klidem bude tvrdit, že byla znásilněná. Pokud to bude nějakej bláznivej případ, tak desetina lidí ji obrečí a zbytek na internet nadhodí stoprocentně černý humor, který zasáhne každého z nás. Dokázali to u české vlády, dokázali to u Zemana (u toho především), tak proč ne právě u znásilnění. Česká nátura se asi jen tak nepochopí... ()
At mi nekdo ukaze povedenejsi dvojku policajtu nez kterou vytvorili Pucholt a Vostrcil - vzacna souhra dvou generaci. ()
Úžasný plod uvolňující se atmosféry konce šedesátých let, satira, která demaskuje doširoka rozevřené nůžky mezi oficiální tváří a skutečnou podobou života v Československu... Ještě se sice nemohlo říci vše přímo, proto Jiří Krejčík zvolil cestu iniciování historie jednoho znásilnění (ženy to skutečně v mužském světě neměly a nemají lehké...), příslušníci vyšetřují, tak jak vyšetřují (vpravdě typizovaná dvojice příslušníků SNB - ,,Formanovský naturščik" Jan Vostrčil a především okouzlující naiva Vladimír Pucholt), k smíchu je frázovitost jazyka, typologie figurek, absurdita příběhu... Podstata filmu je však zcela opačná - hrozivá je všemocnost policie, servilnost nevinného obyvatelstva, moc aparátčíků i podstata samého systému... Komedie, při jejímž sledování často hořkne úsměšek na tváři... ,,Vidíte, kam to vede? To je ta vaše liberálnost..." ... ,,Náčelníku, proč nás lidi nemaj rádi?" ()
Ze znásilnění si umíme dělat prdel jenom my češi. :) ()
Byť se na tom nejbližším povrchu může Svatba jevit jako naprosto nezávazná taškařice, ještě tak zesměšňující věčné, nehezké lidské vlastnosti, již při zahledění o malinko bližším je znát záměr si rýpnout do problémů doby, především SNB. Je znát nejen záměr, ale i určitá odvaha podpořená pocitem, že teď je čas, kdy konečně můžu věci nazvat pravým jménem. A když tak mluvit můžu, tak to taky udělám. Že práva občanů na papíře a ve skutečnosti si tak docela neodpovídají (SPOILER 1 - "Já mám právo vědět, proč mě odvádíte." "No, to máte, to právo Vám nikdo nebere." KONEC SPOILERU 1). Že zákon neplatí stejně pro papaláše a obyčejné lidi. Že SNB je buzerační nástroj s přebujelou mocí. (SPOILER 2 - Že případ ututlaný je lepší vyřešený - KONEC SPOILERU 2). Že schopnosti nehrají u "orgána" roli. Přitom všem však Svatba nikdy nepřestává být svižná a vtipná. A kdyby někdo tvrdil že ne, tak NEBYL TÁZÁN! Silné ****. ()
Je hořkým paradoxem, že v základu nihilistická satira o společnosti, kde kompromis a kontextová nepravda představují základ všeho a všech, se stala oblíbeným oddechovým snímkem, který je obecně přijímaný jako velká zábava. ()
Jiří Krejčík točil komedie velmi podobným způsobem jako Billy Wilder: nejde o bůhvíjakou řachandu, ale rozhodně je to komedie, která neurazí. Iva Janžurová, Vladimír Pucholt a Jiří Hrzán jsou mimořádně dobří. ()
No, co, co, co?! Náčelníku, proč nás lidi nemají rádi..? To je ta vaše liberálnost, náčelníku..To jsou jen některé vynikající hlášky pronesené v této vynikající situační frašce a stejně tak i brilantní satiře vysmívající se v podstatě rozdílu mezi proklamovaným a skutečným..Celému filmu vévodí svým jedinečným, v té době už značně zralým herectvím, mladý prostoduše agilní a neohrabaný příslušník VB (Vladimír Pucholt), kterému je tu do ruky dána moc rozhodovat o osudech druhých..V uniformě a s čepicí se cítí být pánem nad všemi, povýšeně přikazuje a rozhoduje, co má kdo dělat..Vnitřně je však nejistý a zmatený, sám se dostal do situace, kterou nedokáže stoprocentně ovládat, na rozdíl od svého profesně staršího a zkušenějšího kolegy o životě ještě nic neví, hlavu má zaplněnou pouze profesními frázemi a ideologickými hesly. Zastrašování lidí by mu tedy šlo, běda, jak se někdo ozve. Pucholtova veskrze negativní ale jinak komická a celkem i milá postava, která se ve své hlouposti byla schopná dopouštět i nechtěného zla, byla zároveň asi nejsilnější složkou filmu, stojí na něm de facto celá myšlenka filmu..Byla to zároveň jeho poslední filmová role, před odchodem do zahraničí za lékařskou kariérou! Ostatní figurky byly vesměs vtipné, ať už znásilněná dívka (Iva Janžurová), rafinovaná a vychytralá venkovská dívka dvojí tváře, matka (Stela Zázvorková), starý otec (František Filipovský), se sebevražednými sklony, Hrzánova krásná přesvědčivá komická figurka ženicha, politováníhodná, směšná, věčně omdlévající a obracející oči v sloup, a v poslední řadě i jeho dva kamarádi, kde vynikl především Pavel Landovský jako bezchybný prostoduchý maník, který má nakonec ale i duši....Krásný film, od Jiřího Krejčíka můj druhý nejoblíbenější a v jeho filmografii tak 3-4 nejhodnotnější... 85%. ()
"Soudruhu, byl jsi označen, že ses podílel tady na soudružce." No co, co, co. Možná podílel, možná nepodílel, ale ti lidský příslušníci to určitě vyšetří - tedy pokud nezavaří psací stroj zběsilými údery. Mě tato svatba prostě baví, i když zákeřně haní študované příslušníky Sboru národní bezpečnosti, ale také nabízí originální kousky v podobě rekognice ženichů, diktování výpovědi poškozené podezřelým, sťaté muzikanty s přísně tajnými dokumenty i soudruha tajemníka, který to se soudružkou prodavačkou rozhodně nedělal, ale pro dobro podezřelých ho není třeba ve spise jmenovat. ()
Na komedii o znásilnění si troufne málokdo. Krejčík určitě nevěděl, jak moc nadčasový film natočil. Už tehdy šel hned do trezoru, a jakmile to někdo pustí vedení reakčního hnutí Me Too, tak jeho mistrovské dílo dostane zase na pár desítek let stopku. Snad jen Pucholt a jeho brutální hlášky by je mohly obměkčit. ()
Místy až moc trhlé, ale Pucholt se svým "Náčelníku, proč nás lidi nemaj rádi" je nezapomenutelný. ()
Ve své době titul znamenal významný mezník při testování hranic umělecké a společenské svobody v zemi. Zdánlivě lidová taškařice o jedné zhrzené přiopilé prodavačce, dvou nadržených chasnících a zvoraném pokusu o znásilnění je totiž plná chytrých dvojsmyslů, narážek a vtípků na účet tehdejšího režimu. Slizký stranický funkcionář, který žádnou sukni nenechá na pokoji, dva povedení příslušníci VB, kteří jsou schopni paragrafy natahovat dle potřeby a s lidskými právy si nedělají starosti, svatba bez ženicha, spousta hlášek a komických postaviček vytváří dohromady zábavný koktejl, který ani po letech neztrácí na půvabu. Spolu s Vyšším principem asi nejkvalitnější část Krejčíkovy filmografie. Přítomnost Pucholta a Vostrčila připomíná práce Miloše Formana, minimálně schopnost využívat trapnosti obyčejných lidí a střílet si z jejich nedokonalosti oba režiséři sdílejí beze zbytku. Celkový dojem: 90 %. ()
„No co co co?! Byl jste tázán?“ Tak u tohoto filmu jsem s očekáváním silně přestřelil, takovou grandiózní jízdu jsem opravdu nečekal! Naprosto parádní komedie (jedna z těch nejlepších československých co mi kdy přišly pod ruku) stejně jako velmi kousavá až sžírává satira s hláškami, které by se daly tesat a přitom z mnohých pěkně zamrazí. A díky tomuto Krejčíkovu počinu se už nemusíte ptát, zda jsou tu dráhy kvůli lidem nebo jestli jsou tady dráhy…kvůli lidem, už víte, že s předtuchou nemůžete pracovat, pyžamo už snad nebude přísně tajný, neměli byste mluvit o znásilnění jako byste si koupili deset deka bonbonů, to by totiž mohla říct každá, měli byste si dávat pozor na floutky, kteří jednu znásilní a druhou zbouchnou, pak můžete doufat, že znásilnění snad není politický zločin a také se můžete spolehnout na stanici VB, kde jistě jistě mají lidské pochopení. Armáda kvalitních herců v ještě libovějších rolích, i když Pucholt mě asi sundával nejčastěji. Jasných 5* a 3 moje nejoblíbenější hlášky na konec: „Soudruhu, byl jste označen, že jste se aktivně podílel tady na soudružce.“ ; „Jo počkejte, říkal, že od zejtřka život pro něj nemá smysl nebo co.“ -„Život pro mě nemá smysl už odedneška“. - „To byl ženich!“ ; „Dyť se vo nic nejedná, já bych si jenom odskočil, vožením se a hned jsem zpátky, čestně.“ „Občane, vy jste v šetření, víte co je to v šetření?“ – „Ne.“ – „No tak vidíte!“ ()
Když jde do hola tragikomika naší malosti, tak nejlépe holými větami. Dvojsmysl nezkušeného pana SNB (Já jsem vedle), požadavky zaskočených straníků (Já žádám jasno), laciné odhodlání (Já si svůj trám najdu), vyčítavé výhružky (Nenuť mě mluvit) i zastavování odporu občanů, jehož důraz je určen délkou řetězce No co, co, co. Zatímco po pražském předjaří a jaru si to trezor zasloužilo kvůli Lanďákovi a určitě i lehce „šifrované“ dehonestaci všemožných orgánů, teď by se jeho dveře pootevřely kvůli zlehčování sexuálního násilí. Proč ale cenzurovat, když takoví jsme byli a spousta ještě je? Jen se na sebe podívejme.. Nad všemi herci i neherci pro mě čněl Hrzán, který celou dobu působil, že se za vteřinu zhroutí.. ()
Představa komunistického čtyřicetiletí jako monolitu hrůzy a zločinu při konfrontaci se skutečností selhává až příliš často. SVATBA, dílo "pražského předjaří", je typickým projevem tehdejšího současného filmu. Zdánlivě banální příběh intimní situace, která se pohybuje i nepohybuje na pomezí znásilnění a zhrzeného a oklamaného citu, rozehrává celou škálu lidských povah a jedinečných kreací. Mladá generace, která se tu představuje, je poměrně záhy rozváta do celého světa. Ale ve filmu zblízka vidíme dožívající obávanou aroganci padesátých let, z níž zbývá zteřelá a ne příliš vážně braná frazeologie, počínající konzumismus na pozadí zastaralých aut a oprýskaných domovních omítek i nástup společnosti, která je odhodlána tento stav zvrátit. Zvlášť výmluvný je v této souvislosti tradičně prostořeký Landovského komentář z bonusů, z něhož se dozvíme, jak se Pucholt, skvěle ztělesňující socialistickou karikaturu kadeta Bieglera, o přestávkách mezi natáčením bavil tím, že zastavoval řidiče a po příslušném pokárání jejich servilnost odměňoval jimi dychtivě konzumovanými lízátky pořizovanými VP "obětavě" za jeho vlastní peníze. Lze-li režim tohoto typu pojednávat tak uvolněně a současně přesvědčivě, je za to třeba poděkovat dvěma nadčasovým mistrům našeho hraného filmu: scénáristovi Zdeňku Mahlerovi, který v té době prožíval zřejmě vrchol své tvorby, a pábitelsky sveřepému režisérskému dělníkovi českého stříbrného plátna Jiřímu Krejčíkovi. Je otázkou, nakolik některé detaily "kosmetiky doby", tj. šedesátých let, mohou být plně srozumitelné i dnes. Je to nicméně otázka, vyvolaná skvělým dílem mimořádné doby. SVATBY zdálky času tak zlatých let šedesátých. ()
Koketa Iva Janžurová je naprosto vynikající, příslušník Vladimír Pucholt rovněž nemá chybu (úžasně tragikomicko - parodistická figurka) a staršina Jan Vostrčil je kapitola sama pro sebe. Jedinou rezervou této skvělé komedie od Českého Billyho Wildera Jiřího Krejčíka je fakt, že bláznivý kolotoč humoru se rozjede až příjezdem na svatbu (tj. zhruba po hodině). 75%. ()
Reklama