Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Vittorio StoraroHrajú:
Timothée Chalamet, Elle Fanning, Selena Gomez, Jude Law, Diego Luna, Liev Schreiber, Annaleigh Ashford, Rebecca Hall, Cherry Jones, Will Rogers (viac)Obsahy(2)
Nová romantická komédia Woodyho Allena rozpráva príbeh vysokoškolákov Gatsbyho (Timothée Chalamet) a Ashleigh (Elle Fanning), ktorých spoločný víkend v New Yorku rozhodne nepôjde podľa plánu. Dažďové kvapky im pripravia nečakané stretnutia a zábavné dobrodružstvá… Ashleigh dostane za úlohu urobiť na Manhattane pre školský časopis rozhovor so slávnym filmovým režisérom Rolandom Pollardom (Liev Schreiber). Jej priateľ Gatsby, ktorý miluje staré zákutia New Yorku, by ju rád zobral na obľúbené miesta svojho rodného mesta. Gatsbyho plány sa začnú rúcať, keď Pollard pozve Ashleigh pozrieť sa na nakrúcanie filmu. Ashleigh sa stretáva so scenáristom Tedom Davidoffom (Jude Law) i filmovou hviezdou Franciscom Vegou (Diego Luna). Je filmovým svetom úplne okúzlená. Gatsby neplánovane prežije deň s Chan (Selena Gomez), vtipnou a uštipačnou sestrou svojej bývalej priateľky. Obaja zisťujú, že asi najdôležitejšie v živote je nájsť tú správnu osobu… (Magic Box)
(viac)Recenzie (258)
Netypicky optimistický Woody, což je při jeho soukromých trablech docela div. Film jako zamyšlení nad tím, že některý druh snobismu může být lepší, než vypočítavé rádobylidské přátelství, jde dost proti proudu. Jinak a) s mladými herci pracuje Allen průběžně už dvacet let, b) téměř žádný režisér netočí bombu každý rok, c) je nechutné nabalovat režisérovy aféry na MeeToo, když důkazy nejsou, úřady případ odložily a zbyly jen hysterické reakce herců. ()
Woody Allen pořád umí v dialozících jiskřit, ale pokud jde o vyprávění příběhu jsem si jist, že ve své vrcholové formě by to zvládl s mnohem silnějším prožitkem. Elle Fanning se mě líbila a potřeba srovnávat její roli v tomto filmu s herečkou v jiné roli a úplně v jiných WA příbězích mě míjí. ()
Woody Allen pořád umí, to je jasné. Dialogy mu pořád v hlavě šrotují a dávají smysl. Navíc si pořád dovede domluvit solidní balík herců, kteří se tu evidentně předvádí. Zde jednoznačně Elle Fanning která hraje hloupounkou holčičku. Celé je to ale vysoce umělecké a jak z jiného světa. Na jedno shlédnutí je to takové oblouzení smyslů, ale za pár týdnů o tom už ani nevím. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $20,765,165▐ Šibal Woody Allen, ten si vie pohrať s citmi, prekrútiť všetko na hlavu to je jeho. Je tu veľa hviezdičiek ale nepomôžem si niekedy nie úplne pasujú do daných úloh (Gomezka, Luna). /55%/ ()
Žádná vytrucovaná sebeopisovací omalovánka, ale naopak nejlepší allenovka od Půlnoci v Paříži. Chalametův všestranný talent se pro upršený New York dokonale hodí a snad právě ona lehká pozéřina galerií, večírků, filmařů a vzpomínání na dekády staré umění, se v jeho posmutnělém obličeji zračí zcela přesně a příjemně. Nezastírám, že se i popadesáté vtipkuje o stejných tématech v čele se vztahovým hemžením, ale když je výsledkem takhle povedená sebezpytující romantická komedie, milerád to zkusím i pojedenapadesáté. ()
Jasně, do Allenovi tvorby to nepřináší vůbec nic nového, ale já tak nějak nemám potřebu mu to vytýkat. Docela si užívám představu toho, že nějaká patnáctka se dívá "na novou romanťárnu s Timothée Chalametem" a nemá absolutně tucha, že postava kterou tam hraje, kdysi krom hrbatých zad a staromilského oblečení, měla i plešku a brýle. V dnešní době to musí na dnešní generaci působit asi dost "z jiného světa", ale opět mě těší představa, že při odkazování na černobílé romantické fláky si alespoň někdo řekne: "ty jo, ono to asi mělo nějaké kouzlo" a začne třeba i po něčem pátrat... Co se týče filmu jako samotného, Allen s věkem rozhodně neztrácí schopnost psát ty svoje typicky vtipné prvky, ikdyž už rozhodně ne v takové kadenci. Já vám ale nevím, mě pořád situace typu impotentní smích a škytavka baví, a řekl bych že možná i víc, jak jiné sladkosti z tohohle desetiletí. Vlastně mě baví i obsazení (až na Selenu, to byl hodně velkej miss), mezi kterým jsem si nejvíc užíval kouzelnou Elle v roli "Ashleigh" - psáno tou noblesnější formou, která pro mě v tomhle filmu představuje přesně tu továrnu na zajímavé bizarní situace a která je tou tajnou hlavní postavou, ikdyž se nám snímek snaží přehodit něco jiného. Co bohužel ale musím vytknout, byla režie. Scény, kde se celou dobu nezmění velikost záběru, to je docela blbý. Když se, ale přenesu přes to, že tohle všechno jsem jednou viděl a to, že občas i přes výbornou práci set dekotérů nevypadá úplně dobře (já nemám moc rád ten look Angenieux objektivů) a budu očekávat jen film na dobrou noc, tak mi tohle na zimní fázy kariéry nepřijde zas tak zlý... ()
70% a vlastně příjemné překvapení. ()
Amatérskost všech "production values" a hereckých výkonů mi ze začátku filmu připomněla legendární film The Room. Woody už těžce nestíhá a měl by se už na to vykašlat (už už se zdálo, že ho aféra #metoo dostihla a tohle bude jeho poslední film, ale podle imdb zas nějakou rychlokvašku točí:( ). Naštěstí se později ve filmu odehrálo pár vtipných momentů, které dokazují, že Woody ještě nezesenilněl docela, ale stále je to slabý odvar v porovnání s jeho slavnou minulostí. I tak zvyšuji na dvě hvězdy. ()
Allenovi dochází dech. Ospalé tempo byl možná záměr, ale přes úžasné obsazení tomu chybí náboj. Intelektuální onanie ze staré školy a odtržení od reality zkrátka netvoří ideální základ pro příběh ze současnosti. ()
Ach ano, kdo by nechtěl sledovat Woodyho, jak se hodinu a půl honí za svým ocasem. Jak obsazuje čím dál mladší a mladší herce do své úlohy, tak také mnohem lépe vynikne, jak strašně úchylné/odtržené od reality ty postavy a jejich repliky jsou. ()
„Proč jsou sakra starší muži pro ženy tak přitažliví? Ježiši, vždyť jsou zchátralí! Co je sexy na ztrátě krátkodobé paměti?! Nikdy nechci zestárnout! Samozřejmě, se svým kouřením budu ve 40 plivat krev.“ Po Kole zázraků jsem doufal, že se Woody vrátí ke komedii. Což udělal, tahle je „šmrcnutá“ i romantikou. A přestože to byl typický Allen, jeho přísady byly o něco slabší než obvykle. Chybělo mi víc trefných životních postřehů, hlášek a povedených dialogových výměn. A víc, než hlavnímu hrdinovi, jsem rozuměl jeho bratrovi (také bych měl s „jistými věcmi“ problém, kdybych zaslechl smích jeho snoubenky). Ale (nejen) povahově mě nejvíc bavila Chan, s jejímž nástupem přišlo i nějaké to jiskření (Selena Gomez jako herecky nejzajímavější?! Čeho všeho já se ještě nedožiju…). Konec byl příjemný, ale přesto u mě převládá trochu zklamání, proto jen slabší 3*. „Ty a můj nejlepší kamarád. Takové klišé. Nemůžu tomu uvěřit!“ - „Nezanevři na Larryho. Zbožňuje tě. Vidí se v tobě.“ - „Já vím, používá mou vodu po holení…a mou manželku!“ ()
Kdo by se byl nadál, že právě A Rainy Day in New York bude ten Allenův film, který dostane stopku? K té kauze se vyjadřovat nechci, ale jsem ráda, že film jako takový je pořád klasický Allen z posledních let, formálně i stylem zapadá mezi všechny ty osvědčené kousky, které Allen tvořil po roce 2000. Nechybí nic, je tu vše - tradiční rafinovaná práce s hudbou, láska k New Yorku, krásně ukecané postavy, propletené vztahy, zajímavé životní perspektivy. Jedna dívka je blond, druhá je bruneta. On je mladý a nevybouřený a má fascinující matku. V uměleckém zákulisí se dějí nečekané věci. A v New Yorku pořád a pořád prší... Krásné a opojné. Jako vždycky. ()
New York v romantickém zoomu podojený na maximum. Allen tentokrát trochu slabší a až příliš lakonický ve tvoření příběhu, avšak typicky živý a aktuální v dialozích a některých scénách plných životních pravd a paradoxů. Zdaleka nejzajímavější jsou postavy, které se objevují na scéně jen krátce, ale mají naprosto zásadní dopad na vývoj celé story (Diego Luna, Kelly Rohrbach). Woody tentokrát netahá tak silně za otěže jako v jeho jiných filmech, ale pořád je to lehká, zábavná strava ja sobotní odpoledne. ()
Pekne ukázaný rozdiel medzi tými čo majú umenie v krvi a tými, ktorí ho používajú len ako zásterku pre vlastné vzťahovo-ambiciózne ciele. Mladík pochádzajúci z ultrabohatej rodiny má záľubu v hazardných hrách, znalosť umenia je mu nadoktrinovaná nenávidenou matkou, no je vidieť, že zároveň ho návštevy umeleckých predstavení i galérií tešia. Jeho frajerka má všetko takpovediac "správne naštudované", no pri dotyku s filmárskym svetom volí bulvár a jednorazovku s hollywodskou krasotinkou. Je zrejmé, že tento vzťah nebude mať dlhé trvanie, pretože napriek triednej príbuznosti sú ich záujmy iné. A tak k nakopnutiu do zóny odvahy ukončiť neperspektívny vzťah mladíka nakopne vlastná matka poodhalením minulosti. Čím si konečne získa synove srdce a sympatie. Napriek tomu, že sa odohráva film v prostredí bohatých frackov a ich rodín, sympatie získava ich voľnočasovými záľubami, vždy nejakým spôsobom reflektujúcimi svet filmového, výtvarného či literárneho umenia. Čo štandardnú romanticko humornú zápletku, spolu s tradične vynikajúcim soundtrackom Allenových filmov (jazz, swing, klasická hudba) povyšuje do nadpriemeru. Veď, čo má byť iné zmysel života ako krása, ktorú najlepšie sprostredkuje umenie? Na vidieku aj príroda, no ako vraví hlavný hrdina, jeho priťahuje šedivý závoj mesta a splodiny výfukových pár, takže tentokrát ide o umeleckú krásu poskytovanú veľkomestom, zobrazenom v súčasnosti, no zvolenými prostriedkami zároveň v akomsi neurčitom bezčasí rokov 40. až 50. Poznámka: Užívateľka Morien píše čosi o naháňaní vlastného vtáka a od života odtrhnutých dialógov. Nuž, zrejme sa pohybujem vo svete odtrhnutom od života, pretože podobných vzťahových zápletiek a dialógov som zažil či bol svedkom x krát. ()
Woody Allen se nám ztrácí před očima, dalo by se napsat. Občas sice naservíruje něco výživnějšího, na čemž si rádi pochutnáme, ale většinou jsou to jen drobné gastronomické radosti. Starý dobrý New York ovšem klapnul a tady se rád přikloním k těm chuťovým zážitkům, protože tentokrát legendární Woody kořenil podle mého gusta. S železnou pravidelností chrlí nové osudy a zas a znova komentuje mezilidské vztahy. Autorovým alter egem je tentokrát výřečný Timothée Chalamet, který se svou naivní přítelkyní, možná budoucí velkou novinářkou (jen krapet nevidí, co novinář vidět musí), přijíždí do New Yorku. Plány jsou jasné: společně se pobavit, vidět jeho oblíbená místa na Manhattanu, zajistit její rozhovor se slavným režisérem. Jsou mladí a ani netuší, že jejich vztah prožívá krizi. Plány se záhy rozpadají, zejména ona neodolává možnosti dostat se do přítomnosti svých dalších „hrdinů“, on zase řeší komplikovaný vztah s matkou a rovněž potkává cynickou sestru své bývalé přítelkyně s tváří Seleny Gomez. Její chemie s hlavním hrdinou funguje docela slušně. Rozhodně není moc důvodů se upřímně zasmát nad trefnými dialogy nebo se radovat ze samotného příběhu, výsledek je spíš příjemnou procházkou po milovaném městě s pár zajímavými postavami, tradičně řešícími existenciální nejistoty. Allen zkrátka chová k New Yorku hluboké city – i když osud tomu chtěl, aby film ležel někde na polici (strefil se do vrcholu aféry MeToo, v níž Allen rovněž určitým způsobem figuroval) a způsobil nečekanou roční pauzu. Uteklo mi to jako voda, obdivuju i Allenovu (ano, nevyjde to pokaždé) schopnost neustále variovat podobná témata a herci jsou tradičně na jedničku. Tři až čtyři hvězdy, ale záměrně jdu nahoru. ()
"Když nemáš na lepší, normální život ti vystačí." Další krásný film od Woodyho Allena a bylo mi úplně jedno, kolik jiných krásných filmů od Woodyho Allena mi připomínal. Hodinu a půl jsem se těšil z té lehkosti a ze skvělých hereckých výkonů (obzvlášť škytající, čím dál omámenější a zároveň roztomilejší Elle Fanning je úžasná). ()
Za mě asi nejlepší Allen od Půlnoci v Paříži. Strašně mi sedla ta lehkost scén a dialogů. Velice uvolněný a úsměvný film, na nic si nehraje, jde si svým tempem a já jsem si to celých 90 minut užila. To, že Timothée je supertalent už všichni víme, ale i Elle v této roli byla velice kouzelná. Ideální film na deštivé odpoledne se sklenkou vína. ()
Další z allenovského panoptika zvláštních, osobitých postaviček, v sem tam úsměvných, sem tam nešťastných malých příbězích během jediného dne v pošmourném New Yorku. Pořád to dokáže bavit. [HBO GO] ()
Chjo. Bohatí nezajímaví spratci v teenage věku. W.A. už se vydal... ()
Woody Allen stihl od roku 1982 každý rok vydat jeden nový celovečerní film, minulý rok si ale musel dát kvůli sexuálním skandálům nevyžádanou pauzu a jeho zatím poslední film Deštivý den v New Yorku tak dorazil až letos. Allenovi nakonec MeToo kariéru nezabilo (už příští rok uvidíme jeho nový film Rifkin´s Festival s Christophem Waltzem), dostat ale Deštivý den v New Yorku do kin nebyla žádná sranda. Jeden z nejuznávanějších filmařů všech dob prostě dohrál na dobu kdy se začíná vytahovat každý sexuální skandál a to i takový, který byl dávno zakopán do země a Allen měl problém i sehnat jenom distributora, který by jeho poslední film nacpal do kin, nakonec se mu to ale povedlo a je to asi dobře jelikož Allen do nového filmu dostal Timothéeho Chalameta, Elle Fanning, Juda Lawa nebo Lieva Schreibera a bylo by škoda takový parádní cast nevidět v akci. Jenom je tu takový problém, že pokud si odebere cast tak vám ve finále ze samotného Deštivého dne v New Yorku moc nezbude. Pořád jsem neměl čas dohnat ty počáteční a nejuznávanější filmy Woodyho Allena (Já hříšník) a tak jsem měl štěstí vidět jenom jeho posledních 7 filmů (od roku 2011 jsem vynechal jenom Do Říma s láskou z roku 2012) a bohužel mám s Allenem téhle dekády zásadní problémy. Pořád věřím těm reakcím, které díky starším filmům Woodyho Allena tohohle tvůrce označovali jako skvělého tvůrce a vypravěče, toho ale prostě v posledních Allenovkách nevidím. A především mám pocit, že mi Allen už od roku 2016 cpe ten samý základní koncept, akorát ho prodává ještě méně záživněji. A především je hodně vidět, že byl tenhle film natočen ještě před tím než celé to MeToo začalo. Ale o tom až později. Srdíčkem tohohle filmu je Elle Fanning. Ta tady sice hraje totálně hloupou studentku novinařiny Ashleigh, které nedokáže pobrat, že jí chce jeden režisér dostat do postele a následně se o to pokouší i jeho dvorní scénárista a hned poté i herecká hvězda, Fanning ale tuhle hlupačku hraje tak přesvědčivě a je v téhle roli tak roztomilá, že prostě funguje. Není to vlastně dvakrát sympatická hrdinka (už jenom kvůli její inteligenci je fakt těžké si k ní najít cestu), rozhodně jde ale o tahounku děje. Jejím přesným opakem je poté Gastby v podání Timothéeho Chalameta, který je ale přesvědčen, že našel tu pravou. Gastby je hlavní postavou příběhu a nejen jeho monologům je snadnější si k němu najít cestu. Jenže to je tak co se týče zajímavých charakterů vše- Fanning a Chalamet jsou zlatá výjimka, celkem fajn je poté Selena Gomez, která hraje mladší sestru bývalé přítelkyně Chalameta, která je ve filmu především proto aby šířila moudro o tom jak je v životě důležité si najít toho pravého. Zbytek postav je jen sbírka karikatur typu scénárista v podání Juda Lawa (hodně nevyužit) nebo zhroucený režisér v podání Lieva Schreibera. Zrovna u něj jsem měl velký pocit, že je postava hodně inspirovaná Woodym Allenem a ještě lepší je když se k téhle postavě přidá koncept MeToo. Woody Allen na steroidech? Možná, na to abych ale mohl hodnotit to jak se Allenovi povedlo vystřelit si sama ze sebe je Schreibera ve filmu až příliš málo. Allen má jinak především v dnešní době podle mně problém s tím, že je fanouškem staré minulosti, která mu chybí a tudíž ty scénáře působí jako by se odehrávali v 70-80. letech, ve stejné době jako Annie Hallová. V Deštivém dni v New Yorku se ale objevují smartphony, HD televize nebo vyspělejší počítače a tudíž je to celou tu retro atmosféru tak trochu nabourává, což je ve finále sice škoda, ale vlastně ne zas tak velká. Deštivý den v New Yorku hezky vypadá, protože kameraman Vittorio Storaro si umí hrát s barvičkami, které navíc prošpikuje osvícením a kamera tak opět působí jako by vypadla z postupů, které se používali v 70- 80. letech. Největším bizárem na Deštivém dní v New Yorku mi tak přišla celá zápletka, její odvíjení a vyvrcholení. Na celém Deštivém dni v New Yorku je nejvíce zajímavý fakt, že celý trailer je v podstatě oněch 92 minut filmu v kostce. Po nějakých 20 minutách filmu mi bylo zcela jasné jak se to vše bude vyvíjet a jak to celé skončí a ve finále mě překvapila jenom jedna věc, která spočívala v usmíření hlavního hrdiny a její matky. A ono řešení je vlastně šokující, zároveň ale působí celkem směšně především proto, že není úplně reálné aby zrovna toto bylo důvodem aby se syn a matka usmířili. Ale někoho možná takový překvapivý WTF zvrat potěší. Deštivý den v New Yorku vlastně není extra potřeba vidět, pokud ale na něj člověk narazí tak by naštvaný být nemusel. Allen vlastně opět servíruje stejné témata, akorát rozdílné v pár detailech a opravdu se mu nedaří tak překvapovat. U Iracionálního muže se mu to částečně povedlo, u Kola Zázraků vlastně taky, tady to opravdu nevyšlo. Ten film možná ani nechtěl v ničem extra šokovat, je ale prostě fakt, že ten film dorazil pozdě. Pozdě, protože poté co je kauza MeToo už dávno za námi a aktuálně spíš mrtvá film tak trochu především v pasáží s Ashleigh nefunguje. Ale Allen rozhodně špatný vypravěč není a jeho starší tvorbu doženu. Jenom nebudu mít po současné dekádě nějak extra velkou chuť, nový Allenův film s Waltzem si ale rozhodně ujít nenechám.... () (menej) (viac)
Reklama