Réžia:
Akira KurosawaKamera:
Takeo ItóHudba:
Fumio HajasakaHrajú:
Takaši Šimura, Toširó Mifune, Čieko Nakakita, Reizaburó Jamamoto, Noriko Sengoku, Taidži Tonojama, Jošiko Kuga, Eitaró Šindó, Mičijo KogureObsahy(2)
Nejvýznamnějším filmem prvního tvůrčího období Akiry Kurosawy, tzn. čtyřicátých let, je Opilý anděl. Titulní postava, obětavý lékař, žije v chudé městské čtvrti dosud poznamenané válkou. Tady se snaží zachránit nemocného mladíka, který za války dospíval a nyní zapadl do špatné společnosti. Vztah těchto dvou mužů, které ztělesnili Takaši Šimura a Toširó Mifune je pevně začleněn do dobových souvislostí, nahlížených s nepatrným časovým odstupem. Pro některé japonské kritiky má Opilý anděl obdobné místo v japonském kontextu, jaký měla Paisà nebo Zloději kol v Itálii. (NFA)
(viac)Recenzie (57)
Působivý snímek protkaný řadou symbolů o zvláštním vztahu dvou lidí, z nichž jeden, doktor a alkoholik, se jen zdánlivě jeví jako slaboch. Druhý je gangster, naopak navenek vystupující jako sebevědomý člověk, ale svým chováním jen dokumentuje, že je slabý a zlomený. Svérázný lékař Sanada ("Nechvástej se tady. Já zabil víc lidí než ty." Je to takový předchůdce dr. House, i když ten pacienty nemlátí - zatím :-), vyžaduje od pacientů disciplínu a odvahu ("Zbabělce léčit nebudu." ) a připomíná pozdějšího legendárního Rudovouse. ()
Tentokrát se již nejedná o tak nadčasové dílo jako většina ostatních Kurosawových filmů, často z filmu čiší naivita platná době vzniku a některé scény jsou pro současného diváky jaksi úsměvné. To je pro film z roku 1948 celkem pochopitelné, ale u Kurosawy se mi to stalo poprvé. Přesto, jako vždy velmi povedené dílo a skvělý Mifune. ()
Kto je vlastne zrovna v tomto prípade, tým Opitým anjelom? Buď je to skrátka ten, mimoriadne výbušný doktor Sanada, alebo proste ten extra tvrdohlavý pacient, alias gangster Matsunaga, ktorý, zdá sa, je veľmi vážne chorý? V podstate si obidvaja spomínaní protagonisti, ľúbia poriadne „vyhodiť z kopýtka”, a tak to môže byť tým pádom pre divákov trochu mätúce, ak náhodou teraz intenzívne rozmýšľajú, na koho sa totižto vzťahuje titul tohto filmu, keďže následne podotýkam, že konkrétne pochádza ešte z rannej tvorby Akiru Kurosawu, kde práve jeho - čochvíľa oddaní hereckí súputníci, čiže Šimura & Mifune, vskutku, "premiérovo" predvádzajú spoločný, a k tomu i vydarený, herecký koncert, spočívajúci jednoducho v tom, že druhý pán v poradí, sa už snáď pomaly stáva jeho dvorným hercom, a tak si je čoraz istejší vo svojom, priam, majstrovskom hereckom prejave, ale zase by som určite nepovedal, že by toho „staršieho”, nejakým, zvlášť podareným spôsobom, zatienil. • Najskôr sú úplne rovnocenní vo svojich úlohách, ktoré podtrhuje i neskorší príchod antagonistu, ktorého sa nielen tento lekár nadmieru obáva. A atmosféra, miestami, sychravého počasia, a zas na druhej strane i špinavého prostredia, napomáha tomu, aby som sa zväčša cítil, rovnako totálne nepríjemne a mizerne, ako predovšetkým i hlavná postava zločinca v podaní Toširóa Mifuneho, od ktorého ale vôbec neočákavajte divoké výstupy, ako povedzme v tých hollywoodských gangsterkách, typu Public Enemy, či trebárs v remaku Scarface. Skôr je tomu presne naopak. Nakoľko tento osobnostný charakter, väčšinou bičuje jeho momentálne prebiehajúca, závažná choroba, tak sa vyhýba typickým akciám so samými prestrelkami na konte, kadiaľ zakaždým potečú potoky krvi... Všímal som si niečoho, čo ho sprvoti extrémne zasiahlo - najmä na jeho duši, čomu jednak nechcel uveriť, až sa to s ním viezlo naprieč celým dianím, a so zároveň akousi potenciálnou vidinou na uzdravenie sa. Namiesto štandardných zásahov, po(d)stupuje nadštandardné konfrontácie so svojim náprotivkom, ktoré sú oveľa zaujímavejšie, ako v opačnom ponímaní. A práve vtedy sa je najviac na čo pozerať, pričom, samozrejme, nie som ochudobnený ani o „poriadne finále”, po ktorom nasleduje konkretizovaný epilóg. • Na poli niečo málo nad 90 filmových minút, sa udalostí v tomto filme - vyskytlo pomerne mnoho, popritom súčasne sršal i mnohými režisérskymi nápadmi a celkovými kvalitami, aké vždy dokážem oceniť, a treba ho vidieť aspoň raz, ak teda chcete vedieť, ako títo umelci voľakedy začínali... A je to mimochodom, dosť prospešné zistenie, čo už podľa hodnotenia - si nie je ťažké domyslieť, ktorému ani príliš veľa nechýbalo k plnému počtu piatich hviezdičiek! ()
V první polovině poutavý příběh zdoben překrásným kytarovým motivem začíná být s přibližujícím se koncem čím dál tím více zdlouhavý. V nerozšířené verzi chybí vysvětlení některých souvislostí (například doktorův alkoholismus zde zůstává prakticky nerozvinut), nicméně o hodinu déle bych to sledovat už asi nevydržel... Také upozorňuji, že DVD z LK má velice špatnou kvalitu zvuku, především všudypřítomný šum mi dost vadil. ()
Veľmi príjemné sociálno-humanistické okienko podfarbené pôvabnými starodávnymi filtrami, čo mi evokuje Renoira a Forda 30-tych rokov. Navyše s vyváženou osobnostnou rozpravou, žiadna postava nemá tú povestnú anjelskú svätožiaru nad hlavou, hoc sa ten kus dobra k mnohým ich činom určite priráta. Ale svet nie je zidealizovaný, čertovské rožky majú väčšiu moc nad našou kontrolou, spôsobmi a zvyklosťami, ktorých sa nevieme zbaviť ako náš prchký hrdina. Napriek tomu, akou tragikou sa obsahový vývin posúval naprieč časovému spádu vysokého štádiu tubery hlavnej postavy, práve tých zopár direktívnych súčiastok, t.j. vtip, expresivita a spomínaný pesimizmus dotvárajú tú správnu empatickú cyklickosť tragiky, z ktorej sa nedá vyjsť. Výkon Takašiho Šimury je obdivuhodný, myslím, že človečinské črty vie pokryť skutočne majstrovsky. Tentokrát možno neoplýval tou rozvahou, ani charizmou drsného muža, ale ľudskými kvalitami skrytými hlboko vo vnútri dozaista... Dostal som sa len k skrátenej verzii, možno sa raz dostanem k tej režisérskej, pokiaľ bude otitulkovaná. ()
Galéria (40)
Zaujímavosti (5)
- Shizuko Kasagi vo filme spieva jazzovú pesničku „Jungle Boogie“ v scéne v nočnom klube. Bola populárnou jazzovou speváčkou v Japonsku, ale jej kariéra utrpela počas druhej svetovej vojny, pretože bola asociovaná s kultúrou nepriateľa, USA. Po vojne, keď Američania okupovali Japonsko a americká populárna hudba bola široko rozšírená. jej kariéra sa opäť rozbehla, vrátane široko propagovaného koncertného turné po Amerike. (Bilkiz)
- Gangster Macunagu měla být jen malá role, ale když režisér viděl, jak ji Toširó Mufine zahrál, rozhodl se scénář upravit tak, aby dostsaly hlavní postavy před kamerou stejný prostor. (Terva)
- K postavě doktora alkoholika inspiroval režiséra skutečný lékař bez licence, který operoval načerno v tokijském podsvětí. (Terva)
Reklama