Réžia:
Ilijan DževelekovScenár:
Ilijan DževelekovKamera:
Emil HristowHrajú:
Velislav Pavlov, Vesela Babinova, Teodora Duhovnikova, Mihail Mutafov, Irmena Chichikova, Kamen Kolarov, Svezhen MladenovObsahy(1)
Ve snaze najít originální námět natáčí spisovatel Emil Borilov život kolem sebe desítkou skrytých kamer. Zatímco neškodně sleduje a kontroluje život svých blízkých, mění jejich osud. Z činnost, která začala coby nevinné hobby, se stala démonická hrozba budoucnosti desítek lidí. (Festival bulharských filmů)
Videá (1)
Recenzie (14)
„Paměť je děvka. Není spolehlivá v krásných chvílích. Chcete si pamatovat chvíle lenošení, vzrušení, náhlých prozření a erotického potěšení. Místo toho zaznamená zbytečné obrázky a cizí tváře. Proč má paměť rozhodovat, co a koho nám zachová?“ Zvlášť, když si člověk může pomocí externí paměti zaznamenat a uchovat vše, co sám chce, aniž by tom kdokoliv věděl…Začalo to opravdu docela nevinně s jednou kamerou kvůli odhalení zloděje. Ale postupně se z toho pro hlavního hrdinu začala stávat závislost, posedlost, fetiš. Náhle Emil pocítil zvrácený pocit štěstí z nabytí moci, kontroly a vědění toho, co ostatní ne. A divák ho do jisté míry chápe, protože je to sice nemorální, ale tolik lákavé. Jenže kdo s čím zachází…Všemocný je místy velmi zábavná podívaná, ale postupně hořkne a divákovi z toho mrzne úsměv na rtech. Konec tomu pak odpovídá. Za mě solidní 4*. „Člověk musí znát jen tolik, co unese. I jediná pravda navíc ho může zabít. Říká se, že pravda osvobozuje. Ale cena za tu svobodu je často příliš vysoká...“ ()
Brzy po skončení filmu jsem si říkal takový to: "Kdyby takhle vypadal českej mainstream, jsem spoko". Dževelekov vzal aktuální téma, které dobře řemeslně zpracoval a nechal příběh sehrát dobrými herci. Do očí snad bije jen kulisová uhlazenost interiérů, které svojí sterilností trochu připomínají české soap opery. Bohužel, přepjatý konec zafungoval asi tak, jako když drbnete do stolu při hraní jenga věže - celou předchozí konstrukci shodil a poslal do hajzlu. Kdyby chybělo posedních osm minut, byl by to kvalitní film. ()
Super! Bulhari opäť u mňa zabodovali a toto bolo fakt na úrovni. Aj keď uznávam, že spočiatku mi trvalo dosť dlho, kým som sa vlastne zorientoval, že kto je kto. Ale potom to už malo vynikajúci spád, ktorý sa svojvoľne rútil do totálnej priepasti. Emilko mal pocit, že je na výslní, a stačil malý moment, aby sa celý piedestál komplet zrútil. Ale celkovo, koncept veľmi vydarený, takže solídne 4* sú bez pochýb na mieste! ()
Zaslouží si 3,5* za velmi aktuální téma zdigitalizované doby, kdy se "Velký bratr" dívá kdykoli a kdekoli. V tomto případě nevinně začínající zvědavost chlápka, který chce mít dění pod kontrolou až v posedlost soukromím blízkých lidí . Stává se z něj voayer, který se baví a zároveň zneužívá šmírování ve svůj prospěch. Nabízí se tu otázka, kolik pravdy kdo snese a jak moc lidi chtějí znát pravdu nebo být raději klamáni. Konec je pak vyhrocenou, ale zcela reálnou možností, kolik škody může napáchat únik takového materiálu. ()
Znepokojující snímek o voayerismu ukazuje, jak nebezpečnou zbraní může být snadná dostupnost sledovacích zařízení a techniky v rukou běžného člověka. Muž v tomto případě začne být na sledování soukromí svého okolí závislý a není schopen v něm přestat ani poté, co si uvědomí, že jej to nečiní šťastnějším, ba právě naopak. Velmi dobře zpracované téma! ()
Reklama