Réžia:
David LynchKamera:
Peter DemingHudba:
Angelo BadalamentiHrajú:
Bill Pullman, Patricia Arquette, Michael Massee, Robert Blake, Henry Rollins, Mink Stole, Leonard Termo, Balthazar Getty, Guy Siner, Gary Busey (viac)Obsahy(1)
Žena saxofonisty Freda Madisona nalezne na schodech jeho luxusní vily videokazetu, na které kdosi zaznamenal zločin spáchaný v ložnici jeho domu. Zkrvavená oběť vypadá jako Fredova žena Renee a vrah - jako on sám. Přivolaná policie muže zatkne, avšak po několika dnech zjistí, že v cele je uvězněn - místo Freda - neznámý mladý muž... (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(viac)Recenzie (714)
Neviem sa rozhodnúť či je film natoľko inteligentná schizofrénia (pozr. Tetsuo koment), alebo je to zacyklená metafyzická anomália, ktorú spôsobil jeden muž, aby dostal druhého a použil ku tomu tretieho. Každopádne ani neviem či je to tak inteligentné ako sa tvári, alebo len prehnane prekombinované. 7,5/10 ()
Nepochopil jsem, ale kupodivu mi to nevadí :-) Film, který si můžete pouštět jako smyčku stále dokola, ale nejde odhadnout po kolikáté ho pochopíte. Pokud to vůbez lze. ()
Začínám pana Lynche silně podezírat, že s námi hraje hodně nekalou hru a že prostě jeho filmy nic znamenat nemají a on se mezitím doma škodolibě směje, že jsme mu na to všichni skočili a pouštíme si je pořád dokola ve snaze najít v nich smysl, pochopit je. Třeba se pletu, ale Lost Highway mi přijde ze všech Lynchovin naprosto nejlynchovitější, velmi chaotický, ale také velmi sugestivní. Hlavně ze začátku by se atmosféra dala krájet, napětí z obrazovky skoro teče, ale i tak na mě film jako celek působil jako jeden obrovský podivný chaos a dokud se nedonutím pustit si ho znova, zastavím hodnocení na alibistických 60%. ()
Schizofrenie a rozštěp osobnosti "překopírovány" do samotné struktury vyprávění. Geniálně matoucí podvod na divákovi. ()
Vždyť je to přece celé úplně jasné. Lost Highway je film o pornu ;-) ()
Lost Highway jsem si jako svoje první setkání s Lynchovými úleťárnami zvolil již před nějakým časem, ale choval jsem k tomu filmu až takový respekt, že jsem jej oddaloval, co se dalo. Velká to chyba. Od první minuty jsem seděl přikovaný k obrazovce, unášený neskutečnou atmosférou, zvláštními postavami, ještě zvláštnějším dějem a doufal jsem, že to bude ještě dlouho pokračovat. Hlavně zpočátku je Lost Highway jedním z nejděsivějších nehororových filmů, co jsem kdy viděl, o postavě Mystery Mana se mi dokonce zdálo. Jak vidno, film mě úplně nadchnul, a to ne jednou. Poprvé přímo při sledování, kdy jsem byl naprosto konsternován tou bizarností, a podruhé tehdy, když jsem si vyhledal některé interpretace filmu na internetu (ne, sám jsem to fakt nepochopil). A potřetí mě to, předpokládám, nadchne při druhém zhlédnutí, kdy zjistím, že žádná z interpretací nemůže být správná, a že v tom snímku jde ještě o mnohem víc. ()
║Rozpočet $15miliónov║Tržby USA $3,675,201║Tržby Celosvetovo $5,200,000║ ()
Naprosto dokonalá vize Davida Lynche. Dokonale natočené. Výborně stylově ozvučené. Temné scény hlavně ze začátku filmu jsou neuvěřitelně působivé. Lynchova hra na pochopení je hodně krutá a komplikovaná... Nakonec i nemožná. Kousek před koncem se dají dokonce odříkavat dialogy (snad každému dojde chvíle kdy na konci zazní hláška "Dick Laurent is death"). Působivější než Mulholland drive. Postava "crazy man" (mystery man) je skvěle strašící a neuvěřitelně působivá(možná je to náhoda, ale přijde mi velká podobnost mezi touto postavou a Smrtí z Šesté pečeti). Celkově je to temný, hnusný, ujetý a geniální film. ()
Po mazaci hlave dalsi z uletu Lynche, ktery jde naprosto mimo me ()
Scénář: Barry Gifford, David Lynch .. Typické. Opakující se lynčující motivy, ale kromě originálního postupu mi prostě chybí originalita celku!!! David Lynch totiž zjevně přesně (ne)ví co režíruje a racionální divák tak krutě tápe. Je to dobře či nikoliv? Podle všeobecného ohlasu vidím, že je většině celkem jedno, o čem film vlastně pojednává, když je dobře a tajemně natočený .. jenže to, vědět o co jde a nějak to šikovně vypointovat, mi opravdu chybí! Kladů vidím opravdu mnoho, vlastně celé formální stránka, kompozice scén a hudby, výtečná režie a výborně vedení herci (ta Patricia je tááák sexy), ale ten fádní obsah - škoda dalších slov, která by stejně NIC neosvětlila ()
Skvěle natočeno, ovšem moc jsem nepřekousl to rozdvojení příběhu. Když ovšem člověk zcela rezignuje na nějaké pochopení, tak pořád zůstane skvěle budovaná atmosféra, působivá démonická postava tajemného muže (Robert Blake) a skvělá scéna na téma "pravidla silničního provozu." ()
Jak můžeme pochopit a poznat svět, když nedokážeme pochopit ani tenhle film? To jako by se nám snažil naznačit americký režisér David Lynch. Jeho snímek Ztracená dálnice se na první pohled jeví jako čistě schizofrenický tvar - je rozštěpen na dvě zdánlivě nesouvisející půlky, které drží při sobě jen ono záhadné něco, co se událo mimo zraky diváků ve vězeňské cele. Jde snad o záměnu identit? Nějakou schizofrenii hlavního hrdiny projevující se i vnějškově změnou fyzického vzhledu? Či snad o nadpřirozeno? Proč se pak ale dějová linka filmu začíná znovu následujíc nového hlavního hrdinu? Mystérium? Záhada? Celý film se přitom tváří jako prachobyčejný řadový americký krimithriller, dotažený v tomto paradigmatu k formální dokonalosti - bravurně přesná a ukázněná režie, skvělý casting (mě osobně dostal především Henry Rollins v roli vězeňského hlídače...jeho fyziognomie ho k tomu přímo předurčuje...) i herecké výkony, vyvážená dynamika filmu, rychlé akční scény plné akce a tempa (zvláště dokonalá automobilová honička v druhé půlce filmu) střídají ty filosofické a meditativně-mystické až surreálné, povedená hudební složka (tenhle film vlastně odstartoval mezinárodní věhlas německé skupiny Rammstein), dokonalá kamera a práce se světlem, barvami (pro Lynche tak příznačná viz Modrý samet či Městečko Twin Peaks), typické a typizované atributy akčních filmů (černý Mercedes s kouřovými skly, mafiáni, motiv sledování z úvodu filmu...). Ztracená dálnice thrillerem ale přesto není... Je spíše postmoderně vícevrstevnatým a významově nejednoznačným uměleckým dílem (se znaky surrealismu), u něhož se různí jeho možné interpretace. Máme tu však před sebou zjevnou analogii - film tvářící se jako běžný thriller, který ale porušuje vše racionální a vymyká se běžným normám vnímání a chápání. Je tu filosofický přesah ke gnoseologii - nauce o poznání. Lynch je zcela jistě mystik a provokatér, leč v kořenech svého světonázoru přesvědčený zastánce skepticismu, názoru (víry?), že objektivní poznání vnějšího světa je nemožné. Rád naznačuje, dává návody, ukazuje stopy, posunuje děj kontinuálně odněkud někam, ale přesto divák zůstane vězet v labyrintu filmového prostoru a času, nedojde nikam, ztrácí se... Přešlapuje na místě nebo se v kruhu vrací na začátek. Jak můžeme pochopit a poznat svět, když nedokážeme pochopit ani tenhle film? ()
Jedna z nejlepších Lynchovin ! - Skvělá atmosféra, velké napětí, skvělí herci. Že jste to nepochopili ? Buďte rádi, je-likož ten, kdo to pochopil je buď velký, osamělý a věčně smutný génius nebo autistický a neurotický šílenec s velkou zálibou v alkoholu - každopádně se obou dvoum nežije moc dobře . . . ()
Pointa mi nedošla, na interpretace o rozdvojení osobnosti reaguji vyjeveným výrazem, ale to Lynchovi nebránilo v tom, aby mě tímhle sežvýkal a vyplivnul. Jen ta gradující zmatenost zkrátka v určitých momentech zamrzí a dělá z Lost Highway "jen" povedenou hračku, jejíž hlavní výhoda zůstává v tom, že zkoumání významů nám nedá spát. ()
Krvou a sexom zmáčaný mrazivý hororový triler. Ďalší Lynch, ktorý vám urobí dieru do hlavy. ()
Tohle byla hodne husta zalezitost. Sice se prvni pul hodinu dej prakticky odehrava jen v jednom pokoji, ale v momente, kdy je Pullman zatcenej, se film rozjede a cim dal tim vic vas vtahuje do deje. Fakt asi nema smysl premejslet nad pribehem, staci si uzivat tu dokonalou atmosferu. Sice kdyz budete pozorny, vsimnete si spousty detailu, ktery do sebe hezky zapadaj, ale ve vysledku vam to k nicemu nebude, protoze to stejne nepochopite. Herci hrajou docela slusne, ale nejhustsi je Robert Blake. Ale o herce tu zas az tak nejde, tady de skutecne o tu atmosferu, kterou Lynch postupne buduje a stale zvysuje napeti, navic podporenou skvele vybranou hudbou a vybornou kamerou. Nektere sceny jsou skoro jak z hororu. Sice jsem to ze zacatku na 5* nevidel, ale po skonceni filmu nic jinyho nez 5* nejde, protoze to byl fakt desnej masakr. ()
David Lynch nás opět vnáší do nepochopitelných snových kreací. Lost Highway je pro něj v mnoha ohledech typickým filmovým projevem s prvky surrealismu, kde časová posloupnost existuje pouze zdánlivě a ani smrt není tím pádem definitivní. Inovací jsme se dočkali zejména po technické stránce. Do té doby Lynch tolik neexperimentoval s kamerou, ale zde vidíme množství rozostřených nebo houpavých záběrů. Znovu se také setkáváme s mistrovskou prací se světlem a stínem, čemuž napomáhá už rozvržení některých interiérů. Jsou prostorné, ale přesto tunelový efekt způsobuje pocity ohrožující uzavřenosti. A také je skvělá kompozice obrazu a ladění barev. Už u Mulholland drive mě napadlo přirovnání k obrazu, ale to jsem ještě nevěděl, že David Lynch je zároveň také malíř. Díky barevnému provedení a snaze o divácký odstup od děje připomíná Lost Highway obraz ještě více. Skvělá hudba k filmu je prací Angela Badalamentiho (Mulholland drive, Blue Velvet, Rabbits) a zmínku si zaslouží i Barry Adamson (především za skladbu Hollywood Sunset), Rammestein (za skladby Heirate Mich a Rammestein) a Marilyn Manson (Apple of Sodom, I Put A Spell On You), který se ve filmu dokonce na krátkou chvíli objevil. Především hudba dotváří poutavou atmosféru Lost Highway a jen o tu v tomto filmu jde. O příběh ne, ten pro Lynche není nijak podstatný. Všude jinde tvoří na filmu to hlavní, z čehož se teprve odvíjejí souvislosti, ale ne zde. Příběh je zde "jen" jedním z mnoha nástrojů ke kreaci atmosféry, vedle hudby, obrazu, dialogů s přesahem sémantiky - to vše mistrně vede po dlouhé ztracené dálnici k jediné věci, k pocitům. Už nádherná skladba I'm Deranged od Davida Bowieho při úvodních titulkách a hypnotická jízda po setmělé dálnici uvrhá diváka do mysteriózního ladění filmu, ale po několika podivných událostech bez zjevného vysvětlení film zcela uchvátí. Prvním Lynchovým filmem, který jsem viděl bylo Mulholland drive a já, nepřipraven, se bláhově snažil hledat ve filmu logiku a uvažoval jsem nad důvody. Od Lost Highway jsem už věděl, co mám čekat, ale i tak jsem zmaten. David Lynch nás postupem opět uvádí do svého světa nočních můr, který se prokresluje ve spoustě jeho filmů. Obývají ho bytosti navenek podobné lidem, jejichž úmysly se vymykají našemu chápání. Náhoda zde pracuje s takovou bezchybností, až se může zdát, že celé to šílenství je vlastně do detailu promyšlené! To ale není pravděpodobné. Lynch spíš nechává diváka, aby si sám domyslel některé důvody a souvislosti. Vysvětlením by mohl být citát z filmu; "Rád si pamatuji věci po svém. Ne nezbytně tak, jak se staly." Narozdíl od Eraserhead je snová myšlenka Lost Highway zastřena iluzí realističnosti, která se ovšem brzy rozplývá (je to snad útok proti stereotypu diváckého vnímání jako u seriálu Rabbits?), a doplněna o mnohé symbolistické motivy. Některé nové, jako například záběry na soumračné nebe nebo západ slunce (asi je marné v nich hledat nějaký zvláštní význam, i když pokud jde o Davida Lynche, nic nemohu vyloučit), a některé typické, jako třeba v hrozivé předtuše hasnoucí světlo nebo samovolné krvácení z nosu. Další podobnost s Mulholland drive můžeme najít v postavě Renee/Alice (Patricia Arquette). Je Alice zároveň Renee, nebo jsou to sestry? Obě se přeci zmínily, že Andyho potkali v klubu Moke's. Proč na konci byla na fotce jen jedna dívka? Možná, že Renee jen (stejně jako Camilla v Mulholland drive) změnila barvu vlasů, což symbolizuje přetvarování identity. Blond vzbuzuje dojem andělské neposkvrněnosti, zvláště je to vidět v jedné milostné scéně ke konci, kdy žhnoucí vlasy Patricie Arquette dokonale kontrastují s okolní černotou. Kde vlastně byla Renne tu noc, kdy Fredovi řekla, že si jde číst? Proč se mu zdráhala ukázat nalezenou videokazetu? Ona ví očividně víc. Vlastně hodně osob ví víc, než náš hrdina. Jakoby jen před ním svět skrýval tajemství. David Lynch demytizuje stará dogmata o záhadnosti a adaptuje tyto jevy na současný svět a dnešní technologický způsob života. Dává je do souvislosti s dnešními technologiemi (mobilní telefon, videokazeta, kamera) a tak vzbuzuje děsivé tajemno. Hrozící události se totiž nyní týkají i našeho života. Nesouhlasím s mnoha tezemi, prohlašovanými o Lost Highway. Především s tím, že se jedná o dva propojené příběhy. Ne, je zde jednolitý příběh, tvořený dvěma elementy, lišícími se rytmem vyprávění, hudebním provedením atd. Netvrdím, že Fred Madison a Peter Dayton jsou jedinou osobou, ale ani, že jsou dvěma nesouvisejícími muži, propojenými náhodou osudu. Vždyť v samotném filmu se říká; "Náhody nejsou nikdy náhody." Ve filmu je také mnohokrát vyřčena pochybnost nad skutečnou identitou postav. Příběhy obou mužů jakoby kroužily ve středové souměrnosti na moebiově smyčce a setkávaly se vždy v jediném bodě, který představuje proti proudu času explodující chata v pustině. Jsou to paralelní životy o vině a trestu. Moebiova smyčka se vymyká času i prostoru; "je to místo, z něhož není úniku. A právě na takové místo je poslán odsouzenec a neví, kdy přijde kat a vpálí mu kulku do týla." Je snad to ono pozvání, o kterém záhadný muž (Robert Blake) hovoří? V "obyčejném" filmu by se dalo čekat, že závěr vše vysvětlí, ale zde naopak. Lost Highway je začarovaný kruh bez konce ani začátku. () (menej) (viac)
Říkal jsem si, že ke 3000. hodnocení doženu nějakou pořádnou kultovku a ručička padla na tohle. A bohužel, podobně jako nedávno MULHOLLAND DR., i tenhle Lynch zůstane mimo mě. Přes jeho unikátní divnosféru, ultrasexy Patriciu Arquette s docela poutavou sadou herců, nebo občasný výbuchy násilí a heavymetalu, to prostě opět není film k jednoznačnýmu pobrání, který mi smrdí samoúčelnou nahodilostí. Pro někoho modla podnětná ke spoustě teorií, já s tím nemám trpělivost, ani nutkání kdy opakovat. A zpátky ke druhý sérii TWIN PEAKS... P.S. vyprávění Henry Rollinse ()
Lynchov geniálny postmodernistický úlet. Myslím že ani on sám netuší o čom to bolo. Ten týpek s bielym ksichtom mi naháňal hrôzu. A Patrícia je na zožratie. Toto nie je pre každého, ale ak máte radi Lyncha tak je to povinnosť. Skúste si to pustiť v noci keď leje a blýska sa :-))))))). ()
Forgive me, Father, for I got Lost... a i když si myslím, že chápu, nehodlám se v brzké době najít. Většina z nás je nějak ujetá, akorát každý jiným směrem. A já hodlám ujíždět po setmělé dálnici s plynem sešlápnutým k podlaze a s Bowieho hlasem v přehrávači místy, kde mě čekají mnohem zajímavější setkání než ta s výtluky, policejními hlídkami, kamióny a zácpami. I když mi možná za jízdy poklepe ze zadního sedadla na rameno někdo, o kom jsem vůbec netušila, že tam celou dobu sedí. Třebaže jsme se už určitě předtím setkali. Kdo máte zájem, račte přisednout, za okamžik otáčím klíčky v motoru... ()
Reklama