Réžia:
Michael MannScenár:
Michael MannKamera:
Dante SpinottiHudba:
Michel RubiniHrajú:
William Petersen, Kim Greist, Joan Allen, Brian Cox, Dennis Farina, Tom Noonan, Stephen Lang, Frankie Faison, Garcelle Beauvais, David Allen Brooks (viac)Obsahy(3)
Psychologický thriller podle novely Thomase Harrise, autora "Mlčení jehňátek". Policie je stále bezmocná v pátrání po psychopatickém vrahovi, který za úplňku koná své děsivé činy. Jedině penzionovaný úředník Will Graham (William Petersen), který se dokáže vžít do duše druhého člověka, se dokáže k vrahovi přiblížit. S pomocí uvězněného vraha studentek, choromyslného psychiatra Hannibala Lectora, se Grahamovi podaří nalézt psychologický motiv vražd. Vrah sní o tom, že po něm lidé touží. "Když děláš to, co bůh dosti často, měníš se v to, čím bůh je." A svá vítězství si musí připomínat. Graham je nyní na správné stopě. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (145)
Co k tomu napsat? Prostě Mann, to mluví za vše. HUDBA: The Reds, Michel Rubini - úchvatný osmdesátkový zvuk zvukových ploch! Atmosférické rozzvučelé klávesy (Klaus Schulze), občas s elektronickými perkusemi, sem tam nějaký song. Mannův soundtrack jak má být! ()
"I Bohu to dělá dobře. On to dělá pořád. Je ohromný. Minulou středu nechal spadnout střechu kostela na třicet svých vyznavačů v Texasu, když pěli chvalozpěv jeho majestátu." ()
Režijní styl Michaela Manna se k téhle látce skoro vůbec nehodí (Ratnerovo pojetí mi překvapivě sedělo mnohem víc). Rozebírat a porovnávat herecké obsazení a výkony s novější verzí by zabralo tak půl dne (každopádně by však tenhle film měli zhlédnout všichni fandové Stephena Langa, kteří ho znají pouze z AVATARA ;)). Kdyby to aspoň nebylo tak ospalé a utahané... :( 50 - 60 % ()
Možná to bude znít lehce zvráceně, ale Manhunter je "krásný snímek". Ideální do deštivé pozdní noci, či časného rána k panáku tulamorky. Další mé ujištění, že M. Mann točil nejpůsobivější snímky v době, něž začal experimentovat s digitální kamerou. (Byť, zde se teprve "rozehříval"). Zda-li jde o náhodu, nebo to má nějakou hlubší souvislost, nechť posoudí jiní. Spíše to bude, ale otázka dobrého scénáře (předlohy). Protože vystavět příběh a umně gradovat atmosféru, Mann vždy zvládal na jedničku. (Tou Red Dragon Thomase Harrise bezesporu je). Nechtěl jsem srovnávat originál a remake, ale lze se ubránit?! Mann má tradičně navrch v již zmiňované umně gradované hutné atmosféře, lépe vykreslené (vystavěné) psychologii jednotlivých postav (zejména agenta Willa Grahama), tradičně dobře zvolenému hudebnímu doprovodu a především W.L. Petersen válcuje E. Nortona. Výtku mám pouze k lehce uspěchanému závěrečnému finále. To Ratnerův snímek těží především z excelentního R. Fiennese (byť nemůžu říct, že Tom Noonan by svou roli nezvládl, ALE....) AND THE WINNER IS.....THOMAS HARRIS! 75% ()
Nemám rád porovnávania, ale musím povedať, že tri hviezdy pre Manna a tri hviezdy pre rutinného Rattnera sú v tomto prípade veľký rozdiel. Mann ponúka niekoľko skvelých, mrazivých scén, svojskú atmosféru a vydarené uvedenie budúcej kultovej postavy Hannibala Lectera na scénu. Za tri je to ale preto, že mám z filmu dojem, že príliš rýchlo za štvrťstoročie zostarol a nie je teda náhoda, že sa nestal klasikou a málokto ho pozná. ()
Známý Mann tu sice prokukuje stejně často, jako náš Fantomas, při hokejových zápasech reprezentace, ale stejně bych si to pustil radši, než tu mainstreemovou, impotentní býčí žlázu natočenou pozdeji. Sice tu chybí Hop(s)kins a to citelně, nicméně Manhunter vede, i když má hodnocení stejný ()
Michael Mann vždycky perfektně rozumněl kriminálkám a dokázal je dobře vystavět i natočit. Tehdy ovšem ještě neměl kredit na áčkový rozpočet, díky čemuž tu jsou převážně podprůměrní herci a příšerná dobově poplatná syntezátorová hudba. Role Hannibala Lectera (ve filmu ovšem uváděn jako Lecktor) je zhruba stejně malá jako v předloze. V porovnání s Ratnerovým remakem u mne ovšem stále vyhrává tahle verze. Vypadá sice béčkověji, ale zase má blíže ke skvělému Harrisovu románu. ()
Neznám Harrisovu předlohu, neviděl jsem zatím Mlčení jehňátek natočené až o 5 let později, remake Červeného draka z roku 2002 budu nejspíš dlouho ignorovat. Nicméně jsem v rámci žánru krimi thrilleru docela fandou téhle staré školy 60. – 80. let a tenhle kousek jsem si nad očekávání hodně užil. Z tvorby Michaela Manna mě už v minulosti uchvátil Zloděj a zde mi Mann opět potvrdil, že patří minimálně v 80. letech patřil k těm výjimečným režisérům, kteří dokážou natočit řemeselně špičkový, skvěle vystavěný a zároveň esteticky nádherně vybroušený film, aniž by přitom forma jakkoliv převyšovala obsah. Vyprávění děje možná plyne pomalu, ale v rámci zpracování a využití kriminalistických metod (např. ve scéně z laboratoře se zkoumáním protrženého dopisu), stejně tak analýzy psychologie vyšetřovatele i pachatele, často zachází do fascinujících detailů, jak se to skutečně vidí málokdy! K celkovému zážitku přispívá nepochybně i kamera a zvláště od chvíle, kdy se pravidelně přesouváme k dění kolem ústředního pachatele, dotváří atmosféru i parádní soundtrack s dobře zvolenými písněmi. S Williamem Petersenem v hlavní roli jsem se setkal už díky Friedkinovu Žít a zemřít v L.A., tady opět podal bravurní, strhující výkon. Postava odhodlaného kriminalisty, svádějícího vnitřní konflikt, Petersonovi dle mého názoru výborně sedla a navíc jí s lehkostí obdařil obrovským charismatem. Vyústění celého příběhu je na jedné straně „správně děsivé“, na druhé i patřičně silné. Od prvního záběru s dialogem u stromu na pláži jsem byl v napětí a navzdory často diskutovanému střihu u závěrečné přestřelky nemám potřebu vzhledem k celkovému zážitku něco vytýkat. [90%] ()
Téměř v každém krimi-thrilleru od M. Manna lze poznat jeho charakteristickou režii. Chladná atmosféra, temný styl, výrazná hudba umocňující poutavost. Červený drak je tentýž případ, i zde jsou prvky Heatu či Collataralu, ovšem tady celkový dojem dost kazí nesympatie Williama Petersena a Toma Noonana. Tím nenaznačuji, že bych místo nich obsadil známější tváře, jen mi zkrátka nepadly jejich postavy do oka. A Brian Cox mohl dostat více prostoru. 60% ()
Príliš slabý a nezáživný film, aby ma aspoň trochu zaujal, na jednej nemenovanej stránke, má extrémne vysoké hodnotenie, a tak som sa naladil na to, že ma čaká zážitok rovnajúci sa fenomenálnemu Mlčaniu Jahniat, ale to je, akoby som porovnával slona s mravcom, doslova a dopísmena - strata času. Michaela Manna z časti uznávam, z časti neznášam, lebo vie nakrútiť perfektné snímky, ale taktiež vie niektoré snímky poriadne pokaziť. Obsadenie úplne bezvýznamné, Petersen sa sem absolútne nehodí, Cox s Noonanom sú príšerní, ako sa len dá. Je úplne zbytočné sa v tomto prípade viac rozpisovať, lebo som znechutený, až sa mi chce zvracať ! ()
Mann dobre postrehol, že vzťah hlavného hrdinu so ženou je dôležitým prvkom príbehu (aj keď v knihe mu je venovaných len pár strán). Lenže nepochopil (alebo skôr producenti nepochopili?), že ak zmeníte záver, pár vecí stratí zmysel (v podstate aj účasť Lectera). Ale napätie funguje, finálny policajný zásah je správne mannovský, výber hudby i "vangelisovkské" tóny výborné... Keby mal Mann k dispozícii digitálnu kameru a voľnú scenáristickú ruku, verím, že by toto mohol byť dosť originálny film... Ale režisér zjavne nemal ani jedno... ()
Ačkoliv je jméno Hannibala Lectera spojováno s Anthony Hopkinsem a oskarovou klasikou "Mlčení jehňátek" málokdo ví, že tento známý vrah se ve filmové podobě ukázal o 5 let dříve ve snímku, který svým názvem (tím méně používaným) poukazuje na poslední díl známé Lecterovské trilogie a první knihu o tomto slavném "gurmánovi". Ve své době ne tolik známý Michael Mann obsadil ještě méně známého (po přidání několika kil jistě poznají fanoušci CSI svého oblíbeného hrdinu) Williama Petersona, který pátrá po psychopatickém vrahovi, který vyvražďuje rodiny. Na pomoc navštíví "starého známého" Hannibala Lectera, kterému propůjčil démonickou tvář Brian Cox. Až mě překvapilo jak moc je zřejmá podoba s novějším Ratnerovým filmem, který se tak stal remakem. Ratner film okopíroval obraz po obraze a slovo po slovu jen s malými kosmetickými změnami jako byl drsnější hlavní hrdina, menší prostor pro Lectera i samotného vraha a největší změnou prodělal jinak pojatý a méně napínavý konec. Celkově mi však více seděla novější verze, která má větší tempo, zajímavější obsazení a lepé natočené nejzásadnější scény. V mých očích se jedná o ojedinělý případ, kdy remake překonává originál. ()
první z filmů o hannibalu lecterovi a zároveň jeden z nejslabších filmů michaela manna.mann dřív používal úděsnou hudbu,film nemá žádne tempo ani atmosféru,herci jsou toporní a brian cox má charisma asi jako školník na základce.mann natočil divnou opravdu slabou kriminálku,která svým nasledovníkům mlčení jehňátek a novější verzi draka,nešáhá ani po kotníky. ()
ČESKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČT 1 = 22.3.2010 - Skvelý film z čias keď sa Hannibal Lecter ešte nevolal Anthony Hopkins. Technická poznámka: Tento film vyšiel v 90 - tych rokoch na VHS spoločnosti FVS Prague. Zatiaľ nebol uvedený v nijakej z tuzemských TV. (6.5.2005) ()
Průměrná, občasně nudící krimi, která zaujme snad jen jménem Hannibala Lectera, ale jeho představitel, Brian Cox, nesahá siru Anthonymu ani po kotníky. Stejně tak mi přišli nevýrazní ostatní herci. Jeden z příkladů, kdy je originál horší remaku. 50% ()
Možná zajímavá kriminálka, s pěknými záběry, půobivě temnými syntezátory, ale příliš dlouhá, nudná s necharismatickými herci. Hannibal Lecter byl asi vtip. Chápu vyšší hodnocení, ale já jsem se prostě neskutečně nudil, filmu by prospělo trochu života, zrychlit tempo, zkrátit stopáž aspoň o půl hodiny a přidat nějaké napětí, akci. ()
"Víte, proč jste mě chytil, Wille ?? Víte, proč jste mě chytil ?? Jsme si podobní !! Takže chcete k tomu přičichnout ?? Čichněte si k sobě !!" ()
Prvé filmové spracovanie Hannibala Lectera. Tu ešte nedostáva táto postava dostatočný priestor, no vzbudzuje chuť dozvedieť sa o nej čo najviac. Našťastie k uspokojeniu tejto túžby po niekoľkých rokoch príde. Aby som sa však vrátil k Lovcovi lidí, tak Tom Noonan je dôvodom prečo skúsiť Červeného draka aj bez účasti Hopkinsa. Berte to jednoducho ako iný pohľad na vec. ()
Agent FBI Will Graham (William L. Petersen) pátrá po sériovém vrahovi, který si své oběti vybírá zcela náhodně. Scénář: Michael Mann. Kamera: Dante Spinotti. Hudba: Michel Rubini. ()
Hannibal Lecter je jedním z nejslavnějších literárních sériových vrahů, který vznikl z pera Thomase Harrise. Jeho sériový vrah a kanibal, který mate svou tváří studovaného a sečtělého psychiatra se objevil jako hlavní hrdina celkem 4 knih a slavný se tato postava stala především až díky snímku Mlčení jehňátek z roku 1991, kde byl Anthony Hopkins v této roli tak mistrovský, že mu tehdy k získání Oscara stačilo pouhých 16 minut na plátně. Mnoho lidi poté žije i v tom, že právě snímek Mlčení jehňátek, který položil základy pro další dva filmy, kde se jako ´´ Hannibal kanibal´´ objevil Hopkins byl první adaptací Harrisových románů. Není to ovšem pravda! První adaptací byl totiž v roce 1986 Manhunter v režii Michaela Manna. Mannův Manhunter AKA Červený drak vznikl v roce 1986 (5 let před premiérou Mlčení jehňátek), háček ovšem tkví v tom, že se zde legendární kanibal nejmenuje Hannibal Lecter, ale Hannibal Lecktor. Stejně tak se film nejmenuje dle předlohy Červený drak, protože by na film mohli případně zatoulat fanoušci výtvarného umění (V Harrisově předloze hraje obraz Williama Blakea zásadní roli) a především podobně laděný thriller s názvem Rok Draka rok předtím v kinech zcela propadl. Stejný osud ale ve finále v kinech čekal právě Manhuntera. A nejde se ve finále čemu divit. Michael Mann si časem v Hollywoodu naprostým právem vypracoval mezi režiséry status takového tvůrce, který si umí vyhrát s vizuálem, akčními scénami a napětím. V případě roku 1986 se ale bavíme o Mannovi, který ještě musel ujít dalekou cestu k Poslednímu Mohykánovi, Nelítostnému souboji, Collateralu nebo Veřejným nepřátelům. Už v Červeném drakovi je vidět mnoho důkazů, které nasvědčují, že to Mann v sobě má- Umí pracovat s vizuálem, napětím i stylovým napětím. Jenomže přitom všem zapomíná na jedno- Vůbec se mu nedaří vystihnout ducha předlohy a zároveň ducha charakteru Hannibala Lectera (tedy Lecktora). Původní Červený drak vznikl jako film pro kina, přinejlepším se ale o něm dá říct, že vypadá pouze jako lepší televizní film. Takový ten televizní film, který má vizuál na vysoké úrovni, ovšem diváka by dostal do kolen jen v sekci televizních kriminálek. Háček tkví i v tom, že může divák snadno tuto verzi srovnávat s Červeným drakem z roku 2002. Ten měl sice na rozdíl od původního Červeného draka mnohem vyšší rozpočet (15 milionů dolarů vs. 70 milionů dolarů), v tom ale jeho hlavní um netkví. Červený drak z roku 2002 se krom vyšších production values též může opřít totiž o lepší scénář, který více vystihuje charaktery Willa Grahama, Francise Dolarhydea (který se v této verzi jmenuje Dollarhyde) i Hannibala Lectera/Lecktora, lepší atmosféru (ano, Brett Ratner udělal lepší atmosféru než Michael Mann!) a především má výrazně lepší casting. Veškerá ta Mannova kreativní snaha je totiž jedna věc, film ale shazuje velmi toporný casting. William Petersen je jako Will Graham naprosto prkenný protagonista. To co dělá postavu Willa Grahama tak zajímavou, je to, že se dokáže vcítit do uvažování kriminálníků a také to, že ho jeho zážitek s Hannibalem Lecktorem jednoduše traumatizoval. Tohle naprosto bravurně zvládl o 16 let později vystihnout Will Graham v podání Edwarda Nortona, Petersenův výkon je ale přinejlepším průměrný a jeho duševní rozpoložení mu vůbec nevěříte. Brian Cox jakožto Hannibal žije ve stínu Anthonyho Hopkinse a je to zcela pochopitelné. Coxův Lecktor totiž není vyloženě špatný, jenomže Cox v roli působí zcela obyčejně a nezajímavě. Hopkins o 7 let později dokázal už během prvních pár vteřin naprosto odzbrojit svým děsivým výrazem, který dává najevo, že je něco v nepořádku. Lecktor naopak v Coxově podání nepůsobí výjimečně a jeho podání nedělá Hannibala tak specifickou postavou. Cox osobně si postěžoval, že se na něj často kvůli Hopkinsovi zapomíná, má to ale zcela logické opodstatnění. Jeho Lecktor je totiž nevýrazný, vůbec se mu nedaří prodat výjimečnost tohle charakteru a ta role mu prostě nesedí. A není to skutečně jenom o tom, že v následujících letech předvedou Anthony Hopkins a Mads Mikkelsen v této roli herecké vrcholné koncerty. V Červeném drakovi ale není Hannibal Lecktor Grahamovým protivníkem. Tím je Francis Dollarhyde, přičemž podání Toma Noonana je v podstatě stejně tak nevýrazné jako Coxovo podání Lecktora. Harrisovi se vždy podařilo vytvořit naprosto zajímavé sériové vrahy, přičemž kromě Hannibala Lecktera a Buffalo Billa právě Dolarhydea. A právě Mannův Červený drak se vůbec nepodaří prodat výjimečnost těch postav. Stejně jako Lecktor je Dollarhyde prostě šílený vrah, který v sobě nemá nic navíc. Přitom právě zpracování s Hopkinsem nebo později i seriál s Madsem Mikkelsenem v hlavní roli dokázal tu komplexnost a chytrost Harrisových knih prodat naprosto skvěle. Mannův Červený drak v tomhle ohledu selhává a i proto pro mě představuje vyložené zklamání, které je zapříčené dost možná i proto, že filmy s Hopkinsem nasadili prostě laťku vysoko. Mannův přístup k téhle látce prostě nefunguje a v tomto ohledu do velké míry selhává na samotné čáře. Přece jen se mu někdy dobře vybudovat nějakou atmosféru, pořád tento film vyniká vrcholnou vizuální stránkou, ale celé je to jedno. Protože to celé je prostě tuctová kriminálka, která v sobě nemá nic navíc. Což je o to smutnější, že se může opřít právě o Harrisův román. A ta hudba, která k tomu hraje je vyloženě příšerná. Existuje spoustu pádných důvodů, proč původní Červený drak zapadl. Přitom pořád skutečně není špatný a minimálně vizuální stránka, už tehdy Mannovo tvůrčí kvality a jeho přístup k látce tento film dělají alespoň trochu zajímavým. Jenomže tu pořád je ten otřesný casting a především naprosto zabitý potenciál, který tehdy spoustu filmovým divákům nepředstavil Hannibala Lectera v tom nejlepším světle. Jenomže pak přišel rok 1991 a Mlčení jehňátek. A všichni víme, jak velkou filmovou pecku tehdy Jonathan Damme daroval světu...... () (menej) (viac)