Réžia:
Tomáš ElšíkVOD (1)
Obsahy(1)
Telavivská centrálna autobusová stanica bola ešte nedávno najväčšia na svete. Predimenzovaný priestor však neslúži plne pôvodnému zámeru – priviesť sem zástupy ľudí, ktorí zmätení iluzívnym dizajnom interiéru podľahnú nákupnej horúčke. Z betónového monštra, ktoré sa nebude dať ani ľahko zbúrať, sa postupne stalo útočisko, ktoré dočasne obsadzujú ľudia z okraja spoločnosti – utečenci, kriminálne živly, prostitútky. Režisér snímky, rovnako ako jej hlavný hrdina, turistický sprievodca Yonathan, sa v dokumentárnej óde vyznáva z fascinácie jedným z divov sveta zbytočnosti i mikrokozmom tých, ktorí tam žijú. (MFFK Febiofest)
(viac)Videá (1)
Recenzie (8)
Moc pěkně podané zpracování lehce experimentální art formou, která podporuje spletitost a stísněnost budovy nádraží. Mimo jiné zajímavá volba formátu (velikosti plátna), který se v průběhu dokumentu neustále zmenšuje - na konci je obraz výrazně menší než v úvodu. Okolní příběhy pak ilustrují pocity místních Izraelců, byť ve většině přistěhovalých. Jako nejnebezpečnější myšlenku vnímám zmiňovanou pasáž o tom, že Izraelci berou rozpravy o pocitech jako slabost - vše si pak raději schovávají pro sebe a to tvoří zvláštně chladnou společnost, která tiše vyrůstá v militaristickém výcviku, kultuře zbraní a zabíjení. Po cestách Balkánem (včetně Mostaru a Sarajeva) bych telavivské nádraží ráda v rámci podobné prohlídky navštívila, musí to být silný pocit procházet jeho chodbami. ()
Charakteristika snímku zazněla z úst jednoho z protagonistů "dát lidem příležitost uvidět něco, co neočekávali" . Skutečně jsem očekával něco jiného. Prostě "dokument". Ale rozhodně nelituju, je to spíš umělecký - podle mne možná až experimentální snímek. Nápaditá kamera, jednou statická, jindy trhavá, zabírající různé detaily s různými barevnými filtry, otáčení obrazu, zrcadla, kapající voda, blikající světla. Do toho spousta ostrých zvuků, občas hudba... Příběhy lidí a filosofické myšlenky, které ve filmu zazněly, měly určitě taky něco do sebe, ale mně se zdá, že tady zvítězila forma nad obsahem. ()
Netradičně zpracované. Filipínci a Eritrejci mají zdá se vždy sbaleno vyrazit do světa. ()
Odvážnej experiment s dokumentem, to se musí tvůrcům nechat. Kamerou a světlem vytvářejí z autobusové stanice v Tel Avivu přízračný, abstraktní prostor, kterej se vzpírá logice (jako ostatně celá stavba). Problém je v tom, že režisér neví, co chce vyprávět. Takže je to výpověď o nádraží a jeho lidech, o bizarní izraelské mentalitě, o konzumním způsobu života a alternativách k němu, o životě jednoho polovičního imigranta a jeho zkušenostech s válkou... no a tak nějak prohlídka samotného nádraží. Trochu moc témat na jeden film. Ale věřím, že stojí za to Tomáše Elšíka sledovat dál... Jak píše xxmartinxx, kdyby byl položen důraz jen na stavbu jako metaforu současnýho Izraele, bylo by to ucelené a koherentnější dílo. ()
Jsem nadšený, že tu máme opravdu světově vypadající český dokument. Mrzí mě, jak se místy rozkližuje a zapomíná, že je vlastně o nádraží, které jako metafora funguje i bez dlouhých nepatřičně působících odboček. Když se buduje synekdocha, není potřeba doslovnost... ()
Galéria (11)
Fotka © Frame Films
![Central Bus Station - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/073/163073085_e87936.jpg)
Zaujímavosti (1)
- Natáčení v předimenzovaných prostorách projektu architekta Rama Karmiho probíhalo 4 roky. (ČSFD)
Reklama