Réžia:
Jiří HavelkaKamera:
Martin ŽiaranHrajú:
Tereza Ramba, Vojtěch Kotek, Dagmar Havlová, Jiří Lábus, Pavla Tomicová, Ondřej Malý, Andrej Polák, Klára Melíšková, Kryštof Hádek, Stanislav Majer (viac)Obsahy(1)
Pani Záhradková (Tereza Ramba) s manželom (Vojta Kotek) romanticky túžia spoločnými silami dom zachrániť a novomanželia Bernáškovci (Jiří Černý, Mária Sawa) sa nadšene k nápadu pripájajú. Pani Roubíčková (Klára Melíšková) pedantne priebeh schôdze kontroluje a zaznamenáva, pani Horvátová (Dagmar Havlová) všetko iniciatívne komentuje. Naivný pán Švec (David Novotný) na schôdzi zastupuje svoju mamičku. Pani Procházková (Pavla Tomicová), zastupovaná pánom Novákom (Ondřej Malý) hľadá spôsoby ako by svoj majetok zveľadila a pán Nitriansky (Andrej Polák) zase veľmi túži po podkroví. Pan Kubát (Jiří Lábus) dôsledne sabotuje každé rozhodnutie a v úzadí číhajú ešte bratia Čermákovci (Kryštof Hádek a Stanislav Majer). Len starý pán profesor Sokol (Ladislav Trojan) zatiaľ mlčí.. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (1 105)
Já nějak nevím, několik vtipnejch momentů jsem ve filmu našel, ale jako celek to úplně nefungovalo... ()
To tu už dlouho nebylo: Česká komedie, která si neklade za cíl výhradně pobavit, ale baví mimoděk tím, že sleduje cíle jiné, důležitější. A své ambice (skoro) suverénně naplňuje. Ve filmu to po zásluze slízne každý, kdo se dokáže identifikovat alespoň s jednou z postav. Šance na alespoň částečný průnik jsou slušné. Zpracování ve svém minimalismu precizní: Skupina lidí v jediné místnosti a blízkém okolí. Všechno ověřeno a vylepšeno na divadle. Vynikající nebo alespoň dobří herci. Je v tom hodně Dogma '95, ještě přesněji Larse von Triera, formálních prvků a postupů, jež lze chápat jako elegantně seversky korelující se vznešenými institucemi, které se stoupající hladinou lidské bídy dostávají na frak. Symetrie kompozic Jana Dismase Zelenky vs. idiosynkacie charakterů tak pokažených, že se chce smát, zvraceje. Pokus přetavit filmovou situaci v dílo stejně vznešené, jako je reprodukce obrazu štvanice houpající se na stěně místnosti, která je dějištěm krachu demokracie, vychází. Hnus je nakonec esteticky posvěcen. Kdyby se bývalo povedlo vyvarovat se využití důsledně všech divadelních přívěšků, včetně těch, jimž to ve filmu nesluší či sluší jen jako obrazu divadelní předlohy, jednalo by se o mistrovské dílo. Vlastníci jsou ale nakonec funkční výpovědí o bezzubosti tech nejlepších institucí; odpovědí na otázku, proč se "to" sere, když jsou k dispozici všechny nástroje k tomu, aby "to" fungovalo. Odpověď je nasnadě: I když hovna schováte do formálně dokonalé nádoby, není důvod myslet si, že přestanou páchnout. Byl v tom apel nebýti výkalem? Mně se zdálo, že ano. ()
Radši se podívám na nějakou holywoodskou slátaninu, než bych si znovu kazil zažívání tímhle hlubokým vhledem do povah českého národa. Snad jediné, co mě pobavilo, byla narážka na Babiše. ()
Některé české komedie mě letos opravdu překvapily a to jsem byl u tohoto kousku sakra skeptický, jelikož se to odehrává u jednoho stolu. Jak je možné, že to nebyla nuda? Děj je živý, vtipy jsou svižné, hodně z nich se odehrává v pozadí, ALE hlavně je vytvořena geniální interakce postav. V místnosti není nikdo, kdo by tam neplnil svůj účel. Ještě že jsme tak debilní národ na to, aby mohly vznikat takové realistické předlohy. ()
Moc pěkná dialogovka v jedné místnosti. Ze začátku jsem si říkal, jsou ty postavy nesympaticky divné (samozřejmě účel), ale po chvilce jsem si na všechny zvykl. Já bych snad za souseda nebral ani jednoho. Občas jsem se i pěkně zasmál, ale někdy to bylo trochu trapné. Stoprocentně to stojí za zhlédnutí. Konečně takový typ filmu máme taky. Jenomže mě tam pořád něco chybělo. Aspoň nějaký kladný postavy, nebo víc vtipů, víc opilosti, seznámení s postavami… Nutno uznat, že závěr se povedl na jedničku. Nejradši bych tomu dal skoro plné hodnocení, ale něco mi říká, že toho opravdu chtělo víc. 7/10 ()
Úplně beznadějné to není, tvůrce jde ve stopách např. filmu Bůh masakru, jehož kvality ovšem nemá, zejména tam, kde jsem o důvěryhodnosti Polanskiho filmu mírně pochyboval, tady jsem nad přehnaností jen krčil rameny. A pak jsem měl i problém s přehrávajícími herci. Pokud bych se na Vlastníky díval jako na komedii, jednoznačně se více nasměji na schůzích vlastníků v našem domě. Zbytečně přeceňovaný kousek. 60 % ()
12 rozhněvaných nájemníků. Havelka natočil takovou malou tragikomedii v duchu Formanových raných filmů, která od úvodu šlape naplno a minimálně první půlhoďka je asi to nejvtipnější, co jsem za poslední měsíce viděl. Asi bych se sice držel příště víc toho známého "opakovaný vtip není vtipem" a asi jsem doufal i v trochu jiný závěr, ale nakonec proč ne. Je to fakt dobré. ()
Nepamatuju, že bych se u českýho filmu nachechtal tolik, jako tady (jenom strašný zabití mě dostalo asi na 10 minut). Ale to bude taky tím, že vlastník nejsem, doufejme nikdy nebudu a reálnou předlohu jsem tudíž nikdy nezažil. Pár chybiček se ale našlo - naprosto zbytečný postavy Bernáškových, milion firmiček pana Nováka (nestačily by tak 3-4?), intelektuálně nesmělý Švec tam byl taky spíš do počtu a v podstatě celá poslední třetina filmu, který rozhodně nepůsobila jako nějaký vyvrcholení, ale spíš zmatek. Dojem napravuje skvělá Tereza Ramba (hlavně ten zoufalej výbuch), samozřejmě Lábus a Melíšková na zabití :-) Záporů je sice zhruba stejně, jako kladů, ale kvůli salvám smíchu zarovnám výše a s chutí někdy v budoucnu zopakuju. ()
Ze začátku to vypadá jako fajn komedie, ale pak se chování postav úplně mění v jednu velkou nelogickou přehnanou hysterii. ()
Jak se píše na konci filmu: "Všechny postavy jsou smyšlené. Pokud vám někoho připomínají, zřejmě jste vlastníci." Tak to opravdu sedí. Skvěle jsem se u filmu pobavila a zavzpomínala. Kdo nezažil schůzi SVJ, dostatečně nepochopí hloubku filmu. Chválím skvělé herecké výkony. ()
Tohle může být skvělý jako divadelní hra, ale je to totálně blbý a nudný jako film. Vydržel jsem to v utrpení 20 minut a pak jsem to vypnul... ()
Dá se proti tomu namítnout leccos a vlastně souhlasím s mnohými zdejšími výtkami (niethustra, Aristes), jen s tím rozdílem, že přes to všechno to u mě s přehledem stačí na plnou palbu. Je potřeba lidem to sráčství pořádně omlátit o hlavu. Ono totiž vždy nejde jen o ty druhé, ale o nás. Ale jednu věc mám: Vojta Kotek neumí hrát. Opravdu. Bez jakékoli nadsázky, ironie, jízlivosti. Herecky se od Snowboarďáků vůbec neposunul, ani o píď. To to nikdo nevidí? Proč je tento NEHEREC neustále obsazován do všech možných projektů? Ta jeho křeč, bezradná gestikulace, improvizované koktání a stále tytéž ochotnicko-amatérské kreace bijí do očí a srážejí vše, v čem se objeví. Někdo to tu už, sakra, musel říct. ()
Ohlasy mali Vlastníci skvelé. Moje pocity sú rozporuplné. Geniálne momenty tu striedajú tie jednoduchšie, akokeby určené pre diváka nováckych (či markizáckych) seriálov. Verné vyobrazenie častej absurdnosti bytových schôdzi striedajú prvoplánovo vymyslené nezmysly (nemožnosť opustiť schôdzu, keď už ste na prezenčke či voľba skrutátorov a pod.). Tereza Ramba tu hrá jedinú autentickú postavu, zvyšok sú karikatúrne postavičky. Postava Šveca má byť zrejme ľahko zostalá, hoci má prejav ako herec z národného... Dagmar Havlová na vlastnú žiadosť hrala postavu, ktorá sa jej vôbec nehodí (pričom postava Procházkovej, na ktorú ju pôvodne režisér Havelka zvažoval by sa jej hodila viac). Záver má akože vygradovať do absurdna, no ukončíme to fatalistickymi obrázkami kombinovanými s klasickou hudbou, ako keby mal byť celý film artovka od Sorrentina... Ťažko hodnotiť. ()
Nejlepší český film letošního roku. Je pravda, že je to trochu víc osobní, protože dvakrát do roka procházím podobnou torturou, ale na našich schůzích se mi chce spíš brečet. Vlastníci jsou konverzační laskomina s asi nejlepší hereckou sestavou, jakou v domácím filmu pamatuju. A ty lidi tu navíc nejsou jen na ozdobu, ale hrají jako Slávie v Barceloně. Tah na branku absolutní a těch slovních gólů... A pak že to nejde... ()
Vlastníci pracují s nejstarší uměleckou formou. Dávají dohromady několik základních předobrazů lidských charakterů a nechávají je spolu interagovat. Některé fungují lépe (homosexuál), jiné hůře (podnikatel ve všem). Snímek se cynicky točí v kruhu a s postupnou gradací vyhnívá to "nejlepší" z každého jednotlivce. Ačkoliv je toto opakování extrémně repetitivní, dokáže udržet divákovu pozornost. Snímek baví, ale nepřináší nic, než (tisíci) lety ověřenou zábavu. Aspoň půl * přidávám z laskavého patriotismu. ()
Dvanáct rozhněvaných mužů i žen v českém podání vlastníků bytů jednoho pražského činžáku. Bravurní, emotivní, skvěle zahrané. Divadelní verze mi unikla, ale po téhle premiéře bych si to sedíc před oponou zopakoval klidně znovu. Jak tenhle film vymetá všechny špinavé kouty české společnosti a ostře se trefuje do všech možných charakterových vlastností, jaké takový sousedíček může mít. Jestli nesnášíte své sousedy, pak je tenhle film pro vás jako dělaný. Buď zjistíte, že na tom ještě nejste zas tak špatně nebo jen potvrdíte, že přesně takhle to u nás je. U mě smích v jednom kuse střídal vztek, který jsem jen ztěžka potlačoval představami, jak rozjebávám kinové křeslo o xicht některých postav. Když opomenu Nabarvené ptáče, určené především pro zahraniční kritiku a festivaly, jsou Vlastníci nejlepším českým filmem roku 2019. ()
8/10 ()
Nebyla to taková 'švanda' jako jsem čekal po doporučeních od kamarádů, ale přesto hodnotím kladně. Především tu repetitvnost napříč všemi situacemi. Karikatura maloměšťáctví a předstíraného zájmu o společné. ()
Poměrně mrazivá komedie, u které se smějete jen do chvíle, kdy si uvědomíte, že každý známe několik podobných postav i v reálném životě. Svým způsobem je to spíš psychologický thriller. ()
12 rozhněvaných vlastníků, esenciální sonda do schůzek SVJ s atmosférou formanovských komedií a silnou kadencí chytrého satirického humoru ve šlépějích Kulového blesku. Na divadle brilantní. Adaptace trpí zejména nevhodně populárním obsazením a zbytečnou stylizací. S nulovou dějovou inovací a nulovým ozvláštněním adaptace mi přinesl víc zklamání než radosti, coby fanouškovi původního představení. ()
Reklama