Réžia:
Jiří HavelkaKamera:
Martin ŽiaranHrajú:
Tereza Ramba, Vojtěch Kotek, Dagmar Havlová, Jiří Lábus, Pavla Tomicová, Ondřej Malý, Andrej Polák, Klára Melíšková, Kryštof Hádek, Stanislav Majer (viac)Obsahy(1)
Pani Záhradková (Tereza Ramba) s manželom (Vojta Kotek) romanticky túžia spoločnými silami dom zachrániť a novomanželia Bernáškovci (Jiří Černý, Mária Sawa) sa nadšene k nápadu pripájajú. Pani Roubíčková (Klára Melíšková) pedantne priebeh schôdze kontroluje a zaznamenáva, pani Horvátová (Dagmar Havlová) všetko iniciatívne komentuje. Naivný pán Švec (David Novotný) na schôdzi zastupuje svoju mamičku. Pani Procházková (Pavla Tomicová), zastupovaná pánom Novákom (Ondřej Malý) hľadá spôsoby ako by svoj majetok zveľadila a pán Nitriansky (Andrej Polák) zase veľmi túži po podkroví. Pan Kubát (Jiří Lábus) dôsledne sabotuje každé rozhodnutie a v úzadí číhajú ešte bratia Čermákovci (Kryštof Hádek a Stanislav Majer). Len starý pán profesor Sokol (Ladislav Trojan) zatiaľ mlčí.. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (1 104)
To bylo psycho. ... Premiere Cinemas Olomouc ()
Vzorek českého verbežství na domovní schůzi. Vyobrazení je to pravdivé, ale kombinace komedie/drama tu i přes velice dobré obsazení bohužel úplně dobře nefunguje. ()
Nádherná plejáda českých pokřivených charakterů, kde jde převážně jen o herectví a o ty charaktery. Děj je nulovej, sází se jen na slovní přestřelky a absurdní dohady. Voříšková to celý potahala skrze svůj rage. 4* a.k.a 70% ()
Vcelku nadhodnocená studie malosti a pokrytectví, která jistě funguje skvěle jako divadelní představení, ale dle mého názoru, filmovému formátu už ta pitoresknost tolik nesluší. Je to parádní příležitost pro herce, kteří takové role milují, zvlášť, když jim jdou dialogy tak dobře do "huby", ale pro mě jako diváka je to věru nepříjemné pokoukáníčko. Čekal jsem komedii založenou na absurdních situacích, které se díky rozmanitosti lidských povah, na podobných schůzích odehrávají. Místo toho to byla přehlídka pokroucených postaviček a Havelka mi svým dílkem na chvíli vnutil představu, že je možné takovou skvadru opravdu někde potkat. Že je to standardní vzorek vlastníků bytových jednotek. Bylo velmi iritující být tam s nimi...celý život se snažím takovým lidem vyhýbat, takže pro mě jsou Vlastníci děsivějším filmem, než leckterý horor. Hercům nelze vytknout vůbec nic, ale scénář a režie, na mě dojem neudělali...závěrečná nepointa s podpisy mi pak příjde slabá a nedotažená, zvlášť v kontextu s několika vyhrocenými situacemi, jako nahánění se kolem stolu, Novotného výbuch Já jsem vlastník, scéna na toaletách, nabízení vizitek... . Jakoby šlo o otrocký přepis divadelní hry...film ale pracuje i s jinými nástroji, než repetice a přepálenost. Moje hodnocení neříká, že jde o průměrný film...odráží jen moje znechucení a jistotu, že už se na to nikdy nepodívám. ()
To je tak český, až to není hezký. Vykreslení českých povah je na výbornou a dovedu si představit, že divadelní verze je podobně skvělá. Konverzačka od jednoho stolu, která postupně graduje a stojí za podívání. ()
Perfektně utáhnutá komedie v jedné místnosti.. Až na ten konec vynikající a do poslední chvíle jsem byla rozhodnutá dát 5* .. Tereza Ramba byla skvělá, Kotek perfektně doplňoval.. ()
Miluju konverzační drama 😊 ()
Mějte ohledy, komedie? Tohle je každá naše schůze, všechny archetypy na jednom místě. U filmu (někdy i schůze) nervy, smích, pláč, vztek, strach, všechny emoce v jednom. V rámci žánru špica. Geniální. Odvážím se filmu už dnes přisoudit kultovní statut. Takhle vyfotit na přelomu 2019 / 2020, s kým tu žijeme (včetně sami se sebou), se stává jednou za dvacet let, Pelíšky mě při tom napadají. Všechna čest. A divadlo prý ještě lepší. No potěš. ()
Překvapivě to opravdu není špatný. Celkem dobře napsaná konverzační drama/komedie, která humorně i kriticky nahlíží na současné problémy jak vlastníků, tak společnosti (v případě společnosti ovšem ve zmačně omezené míře). Herci jsou fajn, scénář drží celý film nad vodou, čímž se odlišuje od většiny dnešní české tvorby a režie minimálně mně připadala relativně nevýrazná. Na druhou stranu v jediné místnosti se režisér pořádně asi ani vyřádit nemůže. ()
Dialogy jsou napsané dobře. Herci jsou perfektní, konečně zase příležitost něco hrát. Některá schemata sice skřípou, ale přimhouřit oči není zas tak těžké. Ti lidi jsou všichni na zabití, ukázka omezenosti lidské rasy obecně vzato. Též pěkné zamyšlení nad slabostí demokracie. Konec možná až příliš do absurdna, ale jinak velmi poučné a stravitelné. 80% ()
Bravurně podané konverzační drama s prvky komična, které s nevídaným přehledem obsáhne širokou škálu všemožně se pachtících postaviček napříč celou naší „vznešenou” společností. Při pohledu na to panoptikum lidských charakterů se mi chce vykřiknout, že vymezení na vlastníky bytů v jednom domě je přinejmenším málo ambiciózní. (80%) ()
Wtf? Jsem tohle tak dlouho odkládal s tím, že jde zase určo o nějakou českou hloupost a když se k tomu nakonec dostanu, tak sleduju humornou variaci na 12 rozhněvaných mužů. Bylo to fakt výborný. Nejvíc si mě získala postava Vojty Kotka, přeci jenom zařvat na svoji ženu “Jsi stejná píča jako tvoje matka“ , to už chce fakt nadpozemskou míru odvahy. ()
A tohle mělo být proboha co? Scénář vypadá, jako by jej napsal žák deváté třídy, který navíc nemá žádné povědomí o zahraniční kinematografii za posledních 50 let. Jak jinak si totiž vysvětlit přítomnost hlášek, vtípků a popkulturních odkazů, které by působily nově a neotřele možná tak někdy v roce 1960? Bohužel je to tak, že 99,9% tohoto "filmu" tvoří milionkrát ohraná klišé, která už kvůli své obehranosti zákonitě nemohou být vtipná. Pokud chce někdo natočit film o obyčejných lidech, kteří se jednou za čas sejdou na schůzi vlastníků bytových jednotek, existují v podstatě jen dva způsoby jak to provést. Buď to pojmout naprosto realisticky a uvěřitelně jako běžný příběh ze života anebo z toho udělat totálně ujetou absurdní frašku plnou satiry a bizarních figurek. Tady bohužel vzniklo něco mezi tím a rozhodně to není dobře. Pokud šlo o to, zesměšnit různé zaběhnuté stereotypy, tak v tomto ohledu film selhává naprosto fatálně. On je totiž velký rozdíl v tom, když si z něčeho trapného děláte legraci a když je něco pouze a jen trapné. U Vlastníků je to bohužel zrovna ten druhý případ. Já osobně nevidím nic vtipného na tom, když do filmu vsadíte skupinku zcela prvoplánových a plochých figur, které jsou přímým zosobněním různých provařených klišé, stereotypních představ a předsudků. Proč například musí být neurvalý, zpátečnický a homofobní zrovna ten postarší důchodce v podání Jiřího Lábuse? Proč takový nemůže být třeba někdo jiný, do koho byste to na první pohled neřekli? Protože něco takového by přece zavánělo originalitou a snahou nabourávat zavedené představy. Jelikož film zjevně není orientovaný na nějaké náročnější publikum, tvůrci se podle všeho zalekli poněkud kreativnějšího a nápaditějšího pojetí. Podobně jako velká spousta jiných českých filmů ze současné éry jsou i Vlastníci snímkem, jenž zcela postrádá stopy originality a novátorství. Místo toho tady máme přehlídku těch úplně nejobehranějších a notně zjednodušených typů postav, které ani na malý moment nijak nevybočí ze své předem stanované škatulky. A to "nečekané odhalení" týkající se postavy onoho neurvalého důchodce nebylo ničím novým ani kdysi dávno u filmu "Americká krása". Podobné jako s postavami je to i s humorem. V žádném případě se zde nemůže vyskytnout ani jeden jediný promyšlenější vtip, u kterého by divák musel alespoň na chvíli přemýšlet, než by pochopil jeho pointu. Veškerý humor zde musí být přísně prvoplánový a jasný jak facka. Některé tisíckrát provařené vtípky, které zde zazní, mi připadaly slabé už v dávných dobách, kdy jsem ještě chodil na první stupeň základní školy. Takzvaný "running joke" funguje pouze v případě, že se v průběhu času nějak vyvíjí a ne že se jednotvárně opakuje pořád dokolečka. Primitivita a omezenost tohoto filmu jsou spolu s jeho nulovým popkulturním rozhledem, trapným humorem a ubohými postavami vskutku smrtící kombinací. Co se týče hereckých výkonů všech zúčastněných, tak ty vůbec nemá cenu hodnotit. V takovémto filmu se prostě dobře hrát nedá. Původně jsem chtěl dát jednu hvězdičku, ale kvůli odporné scéně "Já jsem taky vlastník" nakonec dávám nekompromisní odpad. Příště prosím více snahy. () (menej) (viac)
Už jsem viděl hlavičku nového vlastníka. Schůze SVJ zahnaná o extrému, ze které bych pravděpodobně utekl po několika minutách. Sesbírané scénky byly natočené tak reálně, až jsem si sám připadal jak na schůzi a z kina chtěl odejít, na druhou stranu fakt k pobavení nad některými postavami. Havlovou jsem poznal snad až po 20ti minutách než mi to docvaklo, že to je ona. Chlapík s "firmičkou" nejotravnější. Bezva komedie, možná ten konec udělat trochu jinak, líp. ()
Nejspíše vůbec poslední v kině nechtěně neviděný snímek loňského roku konečně dorazil v digitální verzi na internet a i když je mi líto, že jsem tohle veledílo nemohl podpořit finančně, symbolicky mu můžu alespoň vzdát hold nejvyšším počtem hvězd. Vlastníci totiž hezky zapadají do škatulky konverzačních směsí komedie a dramatu, které jsem si v poslední době tolik oblíbil a servírují svižnými dialogy protkaných 90 minut, jež neskutečně rychle utečou. Hned bych si v podání tohoto seskupení dopřál další vypjatou schůzi. ()
Možná je to tak ve skutečnosti, ale to je mi fuk, není to dokument... ()
Jeden z nejlepších českých filmů za hodně, hodně dlouhou dobu. S geniálně vybroušenými charaktery a naprosto neskutečnými hereckými výkony. Všichni jsou neuvěřitelně geniální, ať už je to Dáša Havlová, David Novotný, Tereza Ramba, Tomicová, Lábus nebo zejména neodolatelně nesnesitelná Melíšková. Vlastníci jsou neskutečně vtipní a ke konci také překvapivě neskutečně dramatičtí, ta náhlá změna nálady je fakt neuvěřitelná, i když víte, že to k tomu směřuje od první vteřiny. Řezal jsem se smíchy. Z mé strany se dostavilo totální nadšení. Skvost. Mrazivé. 95%. ()
Как сказал господин Сталин - Нет человека, нет проблем. Tak toto nemělo chybu – od první hysterky přes latentního bukanýra Lábuse, přezvědnou Dášu až po posledního Trojana s jedinou replikou za celý film. Mé pocity po zhlédnutí oscilují mezi potřebou se nekontrolovatelně smát a nutkáním vykopat si zemljanku někde v pohraničí, neboť kdo byl někdy přítomen libovolné schůzi více než dvou osob, na které se mělo něco vyřešit, asi ví, že tohle je těžce bejzd on dz trů story. Zatraceně nejlepší dokumentární horor, jaký jsem kdy viděl! ()
Filmu možno chýbal moment prekvapenia, postavy boli čierno-biele a od prvých minút, ako prehovorili, ste vedeli, čo "sú zač". Ale toto nie je vojnová dráma... Aj keď sa spolužitie ľudí v jednom paneláku od vojnového stavu veľmi nelíši. Vlastne to je skvelá česká komédia, s výborným hereckým obsadením a ja som sa schuti zasmiala. A nielen na dialógoch, ale aj na situáciách, ktoré režisér vytvoril. „Jooo, my měli hroznýho lítaní kolem jejich papírů... Ty jejich fotky strašně žerou toner!“ A keď sa trochu zamyslíte, zatvoríte oči, spomeniete si na susedu z tretieho poschodia. Ak film pozerá aj ona, možno si spomenie na vás. Asi po desiatich minútach dostávate intenzívnu chuť ak nie priam vraždiť, tak aspoň vrieskať. Komediálnym spôsobom vykreslené malomeštiactvo, egoizmus a naivita našich duší. Vysoko nadpriemer. ()
Reklama