Tvorcovia:
Chris CarterKamera:
Craig WrobleskiHudba:
Mark SnowHrajú:
David Duchovny, Gillian Anderson, Mitch Pileggi, William B. Davis, Barbara Hershey, Miles Robbins, Madeleine Arthur, A.C. Peterson, Annabeth Gish (viac)VOD (1)
Epizódy(10)
-
Môj boj III (S11E01)
-
Život po živote (S11E02)
-
Plus jedna (S11E03)
-
Počkať, čože? (S11E04)
-
Ghouli (S11E05)
-
Mačiatko (S11E06)
-
Tí, čo nás sledujú (S11E07)
-
Dôverne známy démon (S11E08)
-
Nič netrvá večne (S11E09)
-
Môj boj IV (S11E10)
Obsahy(1)
Další kapitola Akt X nabízí 10 strhujících epizod mysteriózní série, která se pohybuje na pomezí vědy a skepse; mezi tím, co lze vědecky dokázat, a tím, čemu se rozhodneme uvěřit. David Duchovny a Gillian Anderson se vrací v rolích agentů FBI, Foxe Muldera a Dany Scullyové, aby vyšetřili nevyřešené případy plné nevysvětlitelných záhad, vládních spiknutí a utajených mimozemských kontaktů. Mulder se Scullyovou nepřestávají v hledání pravdy ani v pátrání po dávno ztraceném synovi Williamovi. Hledají ho ale i jiní a osud lidstva je v sázce. Jedna věc je jistá: tajemství budou odhalena… A pravda bude konečně na dosah! (Magic Box)
(viac)Videá (1)
Recenzie (25)
To že první epizodou 11. řady zazdili vyvrcholení série desáté bych ještě přežil, ale to co následovalo už bylo jen těžko rozdýchávatelné. Úvod do 11. řady je prostě hrozivý. Celé je to amatérsky napsané až běda a je vidět, že ani hlavní dvojka si s tím herecky vůbec neví rady. Pak ale přišlo na řadu pár velmi povedených samostatně stojících epizod, kterým vévodí perfektní Ghouli, která mi připomněla vrcholy celých Akt X. Finále mě nicméně zklamalo. Je to zase celé uspěchané a zkratkovité - vlastně jako mytologická linka protkaná celým revivalem. Režijně i herecky to jde sice od poloviny série strmě nahoru, ale scénář těžce nestíhá. Nehledě na to, že jako celek to není absolutně konzistentní a spíš se mi zdálo, že si tvůrci udělali z celých Akt X prdel. A to mi, jakožto pravověrnému fandovi původních sérií trhá srdce. Komediální a sebereflexní epizody sice odjakživa k Aktům X patřily, ale v případě 11. série na tak omezeném prostoru těžce nefungují. Duchovny s Andersonovou jsou často velice toporní a nezdálo se mi, že za to může jejich (ne)herecký um. V kvalitních epizodách totiž hráli velice dobře a byly z nich jejich charaktery cítit. Ale byly tu i epizody, které neměly s Mulderem a Scullyovou nic společného. Za mě tedy jako celek velké zklamání. Další sérii už prosím ne! ()
To čo dokázali s Aktami X spraviť Darin Morgan a Glen Morgan v 11 sérii sa Chrisovi Carterovi nepodarilo za predchádzajúcich 10 ani raz. Takto znevážiť fenomén jednej generácie sa ešte hádam nikomu nepodarilo. Ak by nebolo niekoľkých dobrých epizód verných osvedčeným témam okultizmu či neprirodzených bytostí, tak by jedenásta séria hádam ani nestala za pozretie. Takto aspoň v niektorých momentoch pripomenula, prečo boli Akty X svojho času fenoménom, akým je teraz Hra o tróny. Vďaka za tých pár skvelých epizód, ale nastal čas nechať Muldera so Scullyovou odpočívať a užiť si dôchodok, kam už, bohužiaľ, patria aj Akty X. ()
Akta X jeden z nejlepších kultovních seriálu, jaký byl kdy vytvořen. V roce 2016 byla vytvořena 10. série, která se společně s touto nepovedla, do 8. série jsem každý díl hltal, ale od dvoj dílu Dnes se nic významného nestalo a celkově 9. série klesla u mě nadšení ze sledování celého seriálu. Rozhodně tato a 10. série se nepovedla ()
For so long, I believed. Několikrát jsem četl názor, že nejufňukanějším fandomem jsou Star Wars. "Pravověrní" milovníci staré trilogie označují prequely za moc romantické, jeden sequel za moc stejný, další pak pro změnu za moc jiný - a jsou proto tak trochu k smíchu. Souhlasím s tím, s jedinou výhradou. Ve fňukání jim patří až druhé místo. Profesionálními plačkami jsou totiž ortodoxní příznivci Akt X, kteří si pokračování vykřičeli nejspíš jen proto, aby na něj mohli neustále nadávat. Ať je totiž epizoda jakákoli, zaslouží si smáznout. Jeden se pak dozví, že vtipné epizody příliš často znevažují odkaz seriálu, temné se do současnosti nehodí, mytologické linky dnes už nikoho nezajímají, vzpomínky na staré zápletky otravují nové či zapomnětlivé diváky, moderní kousky působí směšně a stále dokola, ať už se původní nápad povede přetavit v libovolný výsledek. A zcela nepřekvapivě první vlnu kritiky chytil sám Chris Carter. Což o to, přinést zvrat z nejzásadnějších hned při první epizodě, to byl i pro mě slušný oříšek, ale zatracovat hlavního tvůrce s tím, že zničil seriál, bylo na můj vkus trochu moc. Tohle je jeho dílo a ať udělá cokoli, je to jen jeho vývoj, žádné ničení. Nehledě na to, že ránu na solar už jsme od něj dostali nejednou v původních sériích, kdy mě v šoku či slzách nechalo nejedno odhalení. On jen onu hru s divákem dohrává jako jeden z mála tvůrců do absolutního konce a ne každý na to má žaludek. Nic to samozřejmě nemění na tom, že My Struggle je pro oba (v součtu s předchozí sezónou pak všechy čtyři) takto pojmenované díly výmluvný název. Carter s novou mytologií bojuje, každou hlášku či posun potí v krvi a jak svého času dokázal vystřihnout za sezónu hned několik perel, je znát, jak strašně se na ně teď nadře. Snad o to radši je mám a právě finále celého seriálu (?) bych s klidem zařadil mezi nejoblíbenější díly vůbec. Do černého pálí ale i ostatní tvůrci. The Lost Art of Forehead Sweat je dokonale uvědomělou poctou v poťouchlém duchu, kterou docení opravdu jen ti srdcem zainvestovaní, Kitten dává vzpomenout na na Skinnera soustředěné pecky Avatar a Zero Sum. Nothing Lasts Forever zase připomíná devátou sérii, konkrétně moment, kdy se poslední epizodická zápletka (tehdy v případě Sunshine Days) věnovala jedinci, který neustále sleduje televizi a podle ní upravuje svůj okolní svět - a i přes krvavou tvrdost (tedy tu stránku, kterou mám na seriálu rád nejméně) sbírá body ve velkém díky adekvátní péči o hlavní postavy. A konečně téměř odtržená chuťovka s vyloženě trolícím názvem Rm9sbG93ZXJz, která nejvíc dokazuje posun, který seriál za své čtvrtstoletí prodělal. V začátcích totiž i tehdy aktuální případ zlobící techniky Ghost in the Machine působil úsměvně, zatímco dialogů prostý thriller už mrazivost, aktuálnost, černý humor ani nadhled nepostrádá - a zcela mimochodem si levou zadní podává celé slavné Black Mirror. Ze sezóny jako celku ale překvapivě často a překvapivě silně cítím nostalgii. Všichni, kteří mohli psát jednotlivé příspěvky i letos, jsou klidnější, rozvážnější, oproti desítce vědí více, na čem jsou, vědí, co si mohou dovolit, protože pauza tentokrát byla jenom dva roky a ne víc jak dekádu. V první řadě je ale ode všech cítit smíření se s koncem. Dostali šanci, jakou mnoho seriálů nedostává - skončit ještě jednou, poupravit to, co na původním konci třeba podle nich nebylo dotažené. A všechny emoce, které v nich při psaní mohly pracovat, cítím i já, nejen v posledních deseti minutách, které v duchu obří antické tragédie dovádí do konce dějové provázky, které vlály ve větru dvacet let. () (menej) (viac)
V názvech posledních dílů se často vyskytuje slovo Struggle, výstižné. Dosledovat seriál bylo úmorné, ale pro klid duše nezbytné. Pořád tam byla špetka naděje, že se stane něco wow. Jak typické pro X-Files že? Naděje, zvědavost, konspirace... Základní myšlenky seriálu byly super, ale realita konkrétních dílů přinášela minimálně zklamání z nenaplnění velkého potenciálu. //\\ Chtělo to něco nového a ne přežvýkávání pořád toho samého na všechny způsoby. Smoking Man už opravdu vyčerpal potenciál. Dojná kráva umřela, ale tvůrci se na ni i přesto nějak napojili. / Setkání se zelenými mužíky mohla být cesta. Neříkám že ta nejoriginálnější. Pořád lepší než předstírat, že seriály nepotřebují závěr. Fail. //\\ Duchovny a Anderson zas a znovu dokázali, že patří k nejlepším z nejlepších ve svojí brandži. Nezestárli a ke konci se znovu dostali do solidního tempa. Kvalita dílů sama o sobě byla velmi dobrá, ale o to tady už nešlo. 5.5/10 ()
Reklama