Réžia:
Jean-Pierre LimosinKamera:
Jean-Marc FabreHudba:
Xavier JamauxHrajú:
Hinano Jošikawa, Ren Ósugi, Ken Micuiši, Jóičiró Saitó, Hirojuki Ikeuči, Takeši Kitano, Tetta Sugimoto, Moro'oka Moro, Šindži Takeda, Kirina ManoObsahy(1)
Japonskému filmu, natočenému francouzským režisérem, by nejvíc slušelo označení romantický thriller. Celkem nenápadný mladík, policii známý pod přezdívkou Šilhavec, střílí na zločince a zastává se obětí. Jeho pistole však nikdy nikoho netrefí. Je to nešikovnost nebo záměr? Policie po zločinci marně pátrá, zatímco on v klidu řádí po celém Tokiu. Mladší sestra policisty Roye po něm naopak vůbec nepátrá. Zato ji zaujme podivný kluk, který si pod kabátem tahá malou kamerku a v metru si natáčí lidi. Ani ve snu by ji nenapadlo, že ten, s kterým je taková zábava, by mohl být hledaný zločinec, po kterém se policie i její bratr tak shánějí. A ona se přitom zamilovala...
Film s japonskými herci, natočený francouzským režisérem za spolupráce tvůrců obou zemí, je zvláštní nejen tématem o originální osamělé vzpouře mladého hrdiny proti každodennímu násilí, které nás obklopuje, ale i způsobem pohledu. Japonští herci i prostředí jsou tu nahlíženi očima Evropana a to i doslova, neboť i kameramanem filmu je Francouz. Pro milovníky japonského filmu bude tedy zajímavé, že nejde ani o film pouze natočený v Japonsku, ani o čistě japonský film. Zajímavá je taktéž účast populárního herce, režiséra, výtvarníka a baviče Takeshiho Kitana v malé epizodní roli pěšáka jakuzy, tedy japonské mafie.
(oficiálny text distribútora)
Videá (1)
Recenzie (11)
Předpokládám, že každý z nás má pár úhlavních nepřátel, které by rád viděl pod drnem, a každý druhý den ho někdo nasere. Čím je ale člověk starší, řeší to stále více na mentální úrovni. Kdo má být pod drnem už tam stejně je. Tohle byli ale mladí lidé, s jinou technikou. A taky to bylo v Japonsku, a hrdinové byli poevropštění Japonci, co do vizáže i způsobů. ()
Zajímavý příběh, ale režisér vše jen sleduje a nepustí diváky blíž k hrdinům. Ten odstup ale filmu příliš neprospívá. ()
Důležitou roli v nenápadném Limosinově snímku hraje velkoměsto, anonymní davy lidí, přetechnizovaný a odosobněný svět moderního Japonska. Kamera sleduje postavy, o kterých toho mnoho nevíme, a spolu se střihem vyvolává pocit tajemna. Atmosféra se snímku upřít nedá, ale popravdě řečeno žádnou velkou katarzi a otisk v paměti ve mně tenhle film nezanechal. Zůstal na půli cesty. Celkový dojem: 55 %. ()
Páteří tohoto francouzského snímku jsou zcela spontánní představitelé ústřední milostné dvojice. Jejich nespoutaným projevem a živočišným elánem pulsuje film, který nezapře vzory v Truffautově adaptaci "Julese a Jima" stejně jako Wong Kar-waiovu doteku na závěr nevšední romance. Takeshi Kitano jenom svou přítomností krášlí chvíle strávené před plátnem. Buďto si k tomuto prchavému filmovému momentu najdete cestu a začnete tušit, že jste se ocitli na mušce váhavého střelce, nebo zůstanete ztraceni před plátnem, které vyplňují neukotvené životy, bez zřejmějšího smyslu. Hravé a spontánní. ()
Postmoderna na francouzský spůsob v Japonsku. Vcelku příjemný komorní artový film, občas prošpikovaný nějakou úplně mimózní událostí. Jediné, co bych vytknul je odbytý konec a pochybné morální východisko (že citlivější jedinec vůči nespravedlnostem může vzít odplatu, i když se ho to v podstatě netýká, do svých rukou - a to i přes to, že jeden potrestaný hříšník skončí z leknutí v blázinci). ()
Galéria (23)
Fotka © La Traverse
![Tokyo Eyes - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/272/166272477_f6918e.jpg)
Reklama