Réžia:
Alan ParkerScenár:
Chris GerolmoKamera:
Peter BiziouHudba:
Trevor JonesHrajú:
Gene Hackman, Willem Dafoe, Frances McDormand, Brad Dourif, R. Lee Ermey, Gailard Sartain, Stephen Tobolowsky, Michael Rooker, Pruitt Taylor Vince (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Film nakrútený podľa skutočnej udalosti zo šesťdesiatych rokov. Dvaja agenti FBI - starší Anderson (Gene Hackman) a mladý Ward (Willem Dafoe) prichádzajú v lete 1964 do malého južanského mestečka vyšetriť zmiznutie troch aktivistov boja za ľudské práva. Obaja muži si čoraz viac uvedomujú prítomnosť zlovestného napätia medzi belochmi, zaťaženými dedičstvom rasových predsudkov a zatrpknutým čiernym obyvateľstvom. Hrozí, že napätie vyústi do konfliktu. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (333)
Ne že by se mi ten film nějak zvlášť líbil,ale ty herecké výkony výborné jak dvou hlavních představitelů tak herců v roli rasistů,skvěle se do toho vžili ,věřím tomu že takhle to nějak kdysi vypadalo dobře natočený. ()
Strhující,emotivní,drsné,hluboké a citlivé drama. ()
Skvělý film, nenalézám vady na kráse, samozřejmě i proto, že o té době i místě nevím dost. Škoda, že role Dafoe neměla víc prostoru, vedle Hackmana si ho jiný herec sám těžko vytvoří. ()
Je to film, který má být viděn. FBI se profilovala právě v boji s rezidui rasové diskriminace a z něj pramenícího násilí, kdy praxe jednotlivých státu musela být federální mocí přemožena. Tak i osobní přístup agenta Ruperta slaví úspěch. Najde spojence v samé zotročené společnosti, aby místní polici byla znemožněna a zničena. ()
Kdysi jsem viděl film Nepřítel státu, byl velmi nudný a vůbec mě nebavil, ale po polovině se na scéně objevil mistr Hackman a vytáhl snímek hodně vysoko, zde to platí od začátku, pan Dafoe mu zdatně sekunduje a ostatní předvádí také skvělé výkony. Je škoda, že tento skvost vidělo tak málo lidí. ()
Rozdíl mezi přímočarým osvětově-akčním představením "Hořící Mississippi" a jednoznačným vrcholem Parkerovy tvorby, psychologicky i sociologicky zajímavým "Ptáčkem", napovídá už onen dramatický přívlastek v názvu prvního snímku. Některé americké kritiky navíc pohoršil způsob, jakým jeho tvůrci naložili s dějinnou skutečností. V první řadě pomlčeli o aktivitě místních černochů a předvedli je jako víceméně němé, pasivní oběti, aby o to víc vyzdvihli úlohu FBI v případu; v druhé látku přizdobili řadou kosmetických úprav. Klíčovou informaci o uložení těl obětí agenti kupříkladu nezískali od uvědomělé místní ženy (fiktivní postava, která ve filmu představuje středobod příběhu a jeho mravního vyznění), nýbrž od anonymního občana za odměnu ve výši 30 tisíc dolarů. Charismatický černý agent v závěru? - Hoover by tehdy mezi svými hochy sotva strpěl podobné faux pas - atd. atd. Naštěstí máme v "Hořící Mississippi" Hackmana, díky němuž je pořád nač se dívat. ()
1964, USA. To samo o sobě by jako hodnocení mohlo asi stačit. Jenže tyto události se neděly v roce 1964, děly se sto let. A taky v roce 1964. Člověk si vzpomene, jak urputně a vytrvale mluvíme o komunistickém teroru 50. let, o soudnich procesech a desítkách mrtvých. A pak tu máme demokratickou západní zemi, kde nejenže probíhaly podobné politické procesy, ale kromě toho jsou lidé jen tak, často čistě náhodně, chytáni na ulici a umučeni k smrti a nikoho to očividně moc netrápí. Čert ví, kde umřelo více lidí..... ()
Trik falesnyc KKK na clena KKK byl dokonalej. A vers 9 veta 25 knihy Genesis - blba zaminka… ()
Vynikající dnes již "klasické" dílo z amerických osmdesátek. Víte jak se dnes říká, že takový filmy už se netočej? Tak tohle je přesně ten typ filmu. Gene a Dafoe předvádějí koncert alá Oscar ()
Moc pěkný film zobrazující staré dobré časy a zároveň omezenost "vidláků". ()
Schématické. Černá a bílá (tím nemyslím černochy a bělochy, i když z části vlastně ano)... Co mi zde přišlo "vtipné", byla lovestory Gene + Frances. Ona za to dostala od povedeného manžílka co proto, místo obličeje měla jednu modřinu (vypadala jak dozrávající bluma) a Gene na ni jen šibalsky mrknul a "čau, kotě, jdu zase dál..." A ona, stojíc takhle ve svém zcela rozbombardovaném rodném domě, se usmála stejně pitomě jako její milec, a ještě o to pitoměji, že měla již zmíněný "handicap", a to byl konec. Čus! ()
Hudba! Hlavně ten synťákový motiv! Podobně jako v Angel Heart. ()
Reklama