Réžia:
Alan ParkerScenár:
Roger WatersKamera:
Peter BiziouHudba:
Roger WatersHrajú:
Bob Geldof, Bob Hoskins, Joanne Whalley, Kevin McKeon, Phil Davis, Roger Waters, Jenny Wright, Alex McAvoy, Nell Campbell, Eddie Tagoe, Vincent Wong (viac)Obsahy(2)
Režisér Alan Parker nakrútil hudobný film Pink Floyd: The Wall podľa scenára Rogera Watersa, speváka a basgitaristu kultovej skupiny Pink Floyd. Snímka je filmovou vizualizáciou rockovej opery z roku 1979 The Wall, ktorú skupina už predtým niekoľkokrát realizovala vo výpravnej javiskovej verzii. Hudobný námet, hrané pasáže a animované výjavy sú spojené rámcovým príbehom rockera Pinka, Watersovho autobiografického alter ega, ktorého traumy z detstva a frustrácia z úspechu doviedli k úplnej sebadeštrukcii. Počas amerického turné v hlbokých depresiách zostane zamknutý v hotelovej izbe. Vracajú sa mu spomienky na detstvo, poznačené smrťou otca - vojnového hrdinu, ale aj prehnanou materskou láskou a despotickou výchovou sadistických učiteľov. Každý negatívny zážitok sa stal len ďalšou tehlou do múru, chrániaceho Pinka pred okolitým svetom. Postupne sa tak odcudzil nielen fanúšikom, ale aj svojej nevernej manželke. Cestou po špirále depresií a excesov drogovej závislosti upadá do halucinácií, v ktorých vidí sám seba ako nacistického vodcu zástupov. Po precitnutí pred symbolickým súdnym tribunálom skladá účty z rán i previnení a musí sa podrobiť rozsudku: zbúrať múr a otvoriť sa svetu. Film bez lineárne budovaného deja a bez tradičných dialógov len prostredníctvom sugestívnych animovaných obrazov Geralda Scarfea a apokalyptickej hudby z albumu The Wall vypovedá o izolácii, šialenstve a skrytých traumách, ktoré z týraného môžu urobiť tyrana. (RTVS)
(viac)Recenzie (585)
Vizuálna a ideová pacifistická pastva, ktorej komentovanie by sa dalo zhrnúť do vety Kto nevidel ten nezažil, je to tak jednoduché v silnom protiklade so zložitosťou myšlienkového a technického spracovania tohto zaslúžene kultového diela. ()
IS ANYBODY OUT THERE??? Nejgeniálnější hudba!!! ()
Těžko, velice těžko se popisují pocity z Pink Floydí zdi. Film, který nelze srovnávat s dnešními nic neříkajícími výplody některých režiséru. The Wall psal sám život. Poskládaný příběh ze všech možných lidských selhání, hloupostí a zármutků. O tom, jak je válka nesmyslná a jak ničí rodiny, o tom jak mocná zbraň je školství nebo o tom, kam až dokáže lidská hloupost zajít a oslavovat tak někoho jenom proto, že vystoupí z řady s vlastním názorem. The Wall má stále co říct... člověk si hlavně musí uvědomit, že je jen a pouze další cihlou do zdi, tedy Another Brick in the Wall. Doporučuji i fanouškům jiného hudebního žánru. ()
ocenenia : MFF Cannes 1982 - nesúťažný výber ()
moja zaujímavosť: Pink (Bob Geldof) nosí hodinky značky Ingersoll Mickey Mouse. (dyfur) ()
Nemohu říct, že mě to kdovíjak nadchlo. Hudba byla skvělá, animace taky. Jenže celkový dojem z filmu jsem měl takový, že někdy to bylo až zbytečně moc "umělecké". Je to přesně ten typ filmu, kdy se od vás očekává, že dáte vysoké hodnocení. I když se vám to třeba nelíbí. Prostě jen nechcete vypadat jako blbec, který něco nepochopil, nebo neví co je dobré. Už jsem to jednou udělal u Vesmírné odysey a udělám to i zde. Ovšem tentokrát to nebude tak tragické. Pink Floyd a jejich hudbu mám rád a té jsem si ve filmu užil víc než dost. Proto to není za tři kusy, ale za čtyři. V příštích několika letech si budu pouštět radši jejich CDčka. Je mi totiž jasné, že na tento snímek se v brzké době podivat znovu nemusím. ()
Co víc může být kultovnější než cihla ve zdi??? ()
Ano, doporučuju. ()
Má totálně nekompromisně srdeční záležitost .. těžko mohu nějak rozumně komentovat, když se mi hlavou jen pořád neodbytně míhají slova, na která v tomto případě jen velice obtížně hledám smysluplné věty .. ztotožnění .. úžas .. nadšení .. obdiv .. pokora … ta hudba je .. Pink Floyd ... wow!!! .... ()
Povinnost sama o sobě, vzdělávací film a v dnešní době už neuvěřitelná klasika. ()
nejsem velký příznivec rockové hudby a od Pink Floydů jsem znal asi jen The Wall. A když už ten film byl tady tak vychvalovaný, tak jsem to chtěl zkusit. A ... nepochopil jsem, co tím chtěl režisér říct. Pár sekvencí je zajímavých, ale dějově je to hodně chudé a především obraz s hudbou vytvářejí depresivní atmosféru prožitých vzpomínek bez ladu a skladu. Prostě jak už tady pár lidí napsalo - 1 a půl hodiny dlouhý videoklip. Takže se připojím k té hrstce zdejších uživatelům, kterým tento film nic neříká. 2 hvězdičky dávám za sladění hudby s filmem, která dá vyniknout atmosféře a měl jsem z nich skoro husí kůži a za pár docela efektních animovaných vložek, ale jinak je to další nafouknutá bublina v TOPce. [ PŘÍBĚH: 1 /// NÁLADA: 0 /// ART: 2 /// STYL: 2 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Musím přehodnotit z pěti na jedna. Pink Floydy doslova žeru, hlavně „Dark side of the Moon" nebo „ Wish you were here", což jsou moje nejoblíbenější, dále pak „ Animals, A Momentary Lapse of Reason či už slabší The Division Bell", ale The Wall se mi nikdy nelíbila, až na pár prvků. Nejhorší pak „The Final Cut", tu desku jsem přímo nesnášel. Prostě Watersovky. Po dlouhé době jsem si toto dvd pustil znovu a neskutečně jsem se nudil. Naprosto neskutečně nudná hudba, Ušetřil jsem cca 3000 kč za lístek na koncert na který jsem chtěl příští rok jít a věřím, že to bude neskutečný zážitek, ale mě už Zeď prostě nudí. ()
Aboslutní esende deprese se špetkou šílenosti a v oparu beznaděje. Láska na první pohled. Nejenže je tento film o šílenství; samotný film je na hranici s realitou. ()
Svým specifickým zaměřením si Zeď sice odpírá řadu eventuálních diváků (např. okrajových posluchačů), pro fanoušky naopak zosobňuje vysněný svatý grál, či hudební nirvánu (každému jak libo jest). Dokonalé skloubení hudební složky, přetékající v textovou obrazotvornost, a fundamentálních maleb dává kvalitní základ pro skalní příznivce fenoménu zvaného Pink Floyd. ()
Vůbec mi to nepřipadne jako psychedelická divnost, ale konceptuálně čisťounká studie vzestupu smutka, zla a hořkosti mezi lidmi. Jeden z mých úplně nejvíc nejoblíbenějších filmů vůbec a krásný, hrozně krásný kus umění. ()
Film je výborným ztvárněním Watersovy hudby a myšlenek. Ty jsou komplikované, někdy temné, ve spojení s frustrujícími scénami uhrančivé. Měl jsem tu čest zhlédnout živý koncert, jenž byl také skvělým zážitkem. Někdy mě až mrazilo z fascinací a varováním před zdmi...systémem, režimem. ()
Osobně bych dal jenom silné 3*, ale musím přihlédnout k tomu, že je to skvěle sestříhané, promyšlené a většina písní tu - na rozdíl od skoro všech současných - má nějakou hloubku a myšlenku. Takže nakonec dám slabé 4*. Každopádně úplně nerozumím tomu, jak je možné, že je ten film umístěný na ČSFD v žebříčku nejen nejoblíbenějších, ale i nejlepších filmů. Asi je tady mezi uživateli Pink Floyd nejoblíbenější skupinou. Já od nich dosud znal dvě písně, jinak žádnou, tak tady jsem jich poznal o něco víc. A některé jsou opravdu dobré a mají dobrý text, to se musí uznat. Celý ten film je dost zvláštní, místy až psychedelickou koláží, která ale je - jak jsem psal již v první větě - dost promyšlená, skvěle sestříhaná a něco to i říká. Ten film je dobrý, ale bůhvíjak uchvácený z něj nejsem a podruhé už bych se na něj taky nepodíval. Fanoušci Pink Floyd ale budou s největší pravděpodobností nadšení. Já jejich fanouškem nejsem, tak tohle pro mě byla alespoň zajímavá zkušenost, rád jsem to viděl, ale jak jsem už psal - znova to vidět nemusím. Slabé 4* ()
Emocionální bomba a povinnost pro každého milovníka hudby Pink Floydů :) Jinak hodinu a půl dlouhý klip o jednom šílenství... ()
Hodně depresivní film, který ukazuje příběh člověka jako jedince, který nemá šanci bojovat proti zavedenému systému, dogmatům, vládcům. ()
To je takřka nepopsatelné! Takhle úžasně ztvárnit mou oblíbenou hudbu je pro mě jako dar! Takže nemůžu dát jinak než za 5. ()