Réžia:
Ivan PasserScenár:
Lewis John CarlinoKamera:
Giuseppe RotunnoHudba:
Christopher YoungHrajú:
Philip Anglim, Alice Krige, Eric Stoltz, Alex Winter, Laura Dern, Peter Berling, Terry RichardsObsahy(1)
Dva slavní básníci a noc plná démonů... V létě roku 1816 se u Ženevského jezera sešli básník Percy Shelley (Eric Stoltz) se svojí milenkou Mary Godwinovou (Alice Krigeová) a její nevlastní sestrou Claire Clairmontovou (Laura Dernová) a lord Byron (Philip Anglim) se svým společníkem a osobním lékařem Johnem Polidorim (Alex Winter). Společný čas v Byronově pronajaté vile trávili filozofickými debatami, rozjímáním o umění, sexem a drogami, jimiž je ochotně zásoboval Polidori. Pod vlivem oněch letních událostí začala Mary (která se za Shelleyho později provdala) psát svého slavného Frankensteina, Polidori vytvořil klasickou hororovou povídku Upír a lord Byron napsal báseň Mont Blanc (jehož silueta se za hezkého počasí odrážela ve vodách jezera)... Ivan Passer, který po srpnové okupaci Československa emigroval do Spojených států, se sice uplatnil v Hollywoodu (jeho nejlepším americkým dílem zůstává drama vietnamského veterána Cutterova cesta – 1981), ale nikdy nedosáhl vrcholného úspěchu jako např. Miloš Forman. V roce 1988 zfilmoval román Anne Edwardsové Strašidelné léto (1972), popisující výše zmíněné události. Na rozdíl od předchozího filmu Gothic (1986) britského režiséra Kena Russella, vyprávěného s typickým Russellovým zaujetím pro hororové fantazie a vizuální úlety, zvolil Passer realističtější a také serióznější přístup pro zobrazení trýzněných myslí obou romantických básníků a jejich přátel. Místy až snovou atmosféru podtrhuje působivá fotografie známého kameramana Giuseppeho Rotunna (natáčelo se u italského Lago di Como) a uměřené výkony hlavních představitelů. Kromě zmíněných dvou filmů popisuje toto setkání u Ženevského jezera rovněž španělský snímek Veslovat po větru (1987, Remando al viento) s poněkud překvapivě obsazeným Hughem Grantem jako lordem Byronem. (Česká televize)
(viac)Recenzie (18)
Poctivě natočený příběh z epizodního setkání dvou bohémských literátů i s jejich ženskými protějšky. Film plyne vcelku poklidně, zlatá mládež své doby si užívá plnými hrstmi svých společenských privilegií a materiálního dostatku, obklopená sloužícími a krásným prostředím, nudu si zpestřuje vznešeným mudrováním, flirtováním a opiovými hrátkami. Z těch se pak rodí halucinogenní situace, které i do filmu přinášejí občas závany napětí a vzruchu. Vysoká literatura se tenkrát zřejmě rodila z dobrého vzdělání, velkého talentu, dostatku volného času bez jakýchkoli povinností, z touhy po dobrodružství a vnitřní rozpolcenosti. V době akčních thrillerů může leckomu tento snímek připadat až nudný, ale je podle mne odrazem romantického ducha tehdejší doby a jiného plynutí času, který ještě nebyl splašený jako dnes. Do příslušné atmosféry je třeba zlehka vplout, naladit se do ní, a pak i tempo filmu je příjemné tak akorát. Škrtnul bych snad jen to Byronovo patetické zvolání na konci filmu za odjíždějícím kočárem s přáteli, to už Passer nezapřel svůj přerod v Američana. ()
Mal som väčšie očakávania ako sledovať partičku zabávajúcich sa mladých intelektuálov, ktorí aj s použitím drog zabíjali nudu na víkendovej "chate". Hoc v historickom háve, hoc so skutočnými historickými postavami, prevláda prevažne nuda. Očakával som, že aspoň časť filmu bude venovaná vzniku románovej vedecko-fantasticko-hororovej klasike - Frankensteinovho monštra a tiež vzniku Polidoriho poviedky Upír - nestalo sa. Okrem spomenutia, že Mary Shelleyová nemá múzu na písanie, sa viac nič v tomto smere neudeje. Niekoľko intelektuálnych teórií či občasný nádych atmosféry neboli celkom zlé, zbytok je však nezáživný a aj spracovanie pripomína skôr televíziu. ()
Z pohledu hororového fanouška je to promarněná šance. U Ženevského jezera se v létě 1816 odehrálo setkání, ze kterého vzešla první moderní upírská povídka (a zrovna filmový John Polidori nevypadá, že by byl takového literárního výkonu schopen) a román o uměle stvořené bytosti (i když do něj tehdy ještě ne manžel Shelley autorce dost kecal a donutil ji text rozšířit, pročež se v současnosti moc nečte). V Passerově podání je to jen vztahová čtyřka pod vlivem opiátů. Oproti Russellovu Gothicu je to jen komorní setkání pro pět herců, které dlouho v paměti nevydrží. ()
Strašidelné léto prozrazuje, proč se Ivan Passer narozdíl od svého souputníka z české nové vlny Miloše Formana nedokázal náležitě prosadit v zámoří. Forman by uměl do životopisného motivu vnést podstatně větší atmosféru a jiskření. Film o největších společenských bouřlivácích oné éry by měl provokovat a pobuřovat, místo toho bohužel nudí. Je to utahané, zahlcené v dialozích, bez nápadů, a tak jediným plusem pro mě byla přítomnost mladičké Laury Dern. Philip Anglim mě v roli lorda Byrona o svých hereckých kvalitách nepřesvědčil. Celkový dojem: 40 %. ()
----- "Z té obludy čišela touha a smutek - a já jsem věděl, že jsem to já." ----- Něco málo o volnosti bez zábran - a taky o podlosti bez výčitek ... o bezbřehém egoismu a absolutním sobectví - a taky o otevřeném srdci ... a snad i opatrném přátelství - ale to jen tak na okraj, aby se neřeklo ... v příběhu, který se inspiroval realitou. ()
Reklama