Réžia:
Neil BurgerScenár:
Neil BurgerKamera:
Enrique ChediakHudba:
Trevor GureckisHrajú:
Tye Sheridan, Lily-Rose Depp, Fionn Whitehead, Colin Farrell, Chanté Adams, Quintessa Swindell, Archie Madekwe, Isaac Hempstead-Wright, Viveik Kalra (viac)Obsahy(1)
V roku 2063 planétu Zem ničia choroby a suchá. Šancu na záchranu ľudstva vidia vedci v kolonizácii jednej zo vzdialených planét. Zo Zeme odštartuje raketa so špeciálnou misiou. 30 chlapcov a dievčat, narodených zo skúmavky, bez rodín, sú vychovávaní v izolácii vesmírnej lode a pripravujú sa na život vo vesmíre. Pravidelnými dávkami špeciálnej drogy sú zbavení všetkých pocitov a emócií. Nikto z nich netuší, že majú pod dohľadom posádky lode v priebehu letu dospieť a splodiť potomkov. Netušia, že cesta bude trvať 86 rokov a nikto z nich nespozná svoj pôvodný domov... Keď niektorí odhalia tajomstvo misie a účinky drogy, rozhodnú sa vzoprieť. Izolácia v strede nekonečného vesmíru v nich prebudí zlosť, žiadostivosť, nenásytnosť a strach. (Magic Box)
(viac)Recenzie (176)
"Blbci letí vesmírem, libido jim hárá, hádají se s Farrellem, charakter jim chátrá." Nechtěná komedie o tom, že ve vzduchoprázdnu není opravdu nic, čili ani logika, a že v rourách vzduchotechniky dnes místo zlého Vetřelce lezou jen hodné, blbé klony, prchající před ještě blbějšími klony, pro změnu zlými. K tomu jim, v "hutné atmosféře", vesele pobzukují Goldingovy mouchy, spíš tedy jen octomilky, "filozoficky zploštělé" jak ploštice obecná, nesměle tam vrčí "zvířata v nás" se "sociologickým přesahem" a výkvět lidstva, určený k vysemenění na cizí planetě, je reprezentován 30 dětmi s jednociferným IQ. Těm navíc scenárista, s IQ ještě nižším, vkládá do úst dialogy jak z argentinské telenovely, popřípadě (asi kvůli vyvážení kosmické lodi) děsně uvědomělé kecy. Prý "nadčasové poselství", pche. Jen juvenilní romance o osiřelých zpovykaných školáčcích. Abych jen nehaněl, to neohrabané ošmatlávání adolescentů a první přeskakování jisker bylo slibné, chlupy na předloktí se zježily i mně. Bohužel, verbalem slibovaný "Vesmírný swingr 1" se nekonal, což mě zklamalo a rozrušilo. Bróm do čaje mi včera došel, jdu se uklidnit roztokem skalice modré. Dvěma panáky. ()
Vysaďte takhle partičce sociopatických zkumavkových juvenilů brom, a než se nadějete, máte z Vesmírné odysey 2063 Vesmírný swingr 1 a urputné prvoplánové šermování poďobanců šulínkama o to, kdo bude nejhustší hormonální alfasameček, k nimž mucholapku rozhodně potřebovat nebudete. Neil v podstatě jen povrchně uplácal svého jmenovce Hama, tedy rychlejedlou, sterilní, umělohmotnou, insta-ntní a polymery dochucenou náhražku jídla, do které prostě pomlel vše, co mu přišlo pod ruku, ať už to bzučelo, štěkalo nebo začínalo na Vesmír-. Vychovatel Kolín s permanentně strnulou pohřební grimasou tam byl akorát tak do počtu a protekční obsazení hlavní „hrdinky“ naprosto prkenným přestřikem domácího tyrana a pizizubé francouzské obludy tomu taky dvakrát nepřidalo. Opravdu jsem váhal, jestli tomu napálit spermatem ulepenou dvojku nebo hóóódně opruzenou trojku. Ovšem paxem si všiml soudruha vyvažovače Zadka99, který záměrně nadhodnocuje, i když jako obvykle postrádal Cunta, tudíž do nakonec podhodnotím, abych vyvážil buzeranta. ()
Pán much v kosmické vícegenerační lodi. Mohl to být velmi chytrý sci-fi film, škoda toho okatého míření na cílovou skupinu náctiletých, to celý ten filozofický rozměr zplošťuje do tak trochu tuctové a předvídatelné podívané...jako divák z necílové skupiny bych uvítal trochu hlubší psychologické prokreslení postav (a hlavně nějaký jejich psychologický vývoj!) a o něco větší tlak na objevení ,,zvířete v nás", na překlopení racionality do animality zobrazené pubertální posádky. Suma sumárum celkem podařená moderní variace na Pána much s pubertálním rozměrem... ()
Sci-fi ala mezilidské vztahy. Ale dalo se na to koukat. ()
Režisér Neil Burger po Všemocném nastavil laťku tak vysoko, že ji už nejspíš nikdy nepřekoná a Voyagers není příliš ambiciózní podívaná, ale rozhodně v pohodě koukatelná a strávitelná jednohubka, která určitě stojí za pozornost více než letošní Sci-Fi počiny z Netflixu. Film se odehrává v blízké budoucnosti na kosmické lodi kde je 30 členná posádka mladých lidí, aby nalezli nový domov. Ovšem jak to už bývá brzy se jejich vztahy začínají ničit, postavy se mění a dělí se na skupinky. Herecky slušné. Tye Sheridan je sympaťák a Lily-Rose Depp je rozkošná, potěší i Colin Farrell byť v menší roli. Natočeno hezky a místy je film i slušně napínavý. Chvílemi jsem doufal, že se to promění v pěkný masakr, ale to bych chtěl nejspíš moc. Neurazilo mě to, bavil jsem se, nemám s tím problém. Kdo nemá po čem skočit, a miluje Sci-Fi tak tímhle rozhodně čas neztratí. 6/10: ()
// Poměrně krátká sci-fi s jednoduchou premisou, v níž se ale bohužel pere více protichůdných věcí naráz. Na jednu stranu se to snaží prokreslovat postavy a klást otázky o budoucnosti lidstva, na tu druhou tam pobíhá banda teenagerů s nimiž mlátí hormony, přičemž skutečnou obětí je tady scénář, jenž nedokáže žádnou z těch věcí vytěžit naplno, navíc se v něm objevují logické lapsy a s ubíhajícím časem je průhlednější a průhlednější. Není to vyloženě špatný film, jen zároveň není ani moc dobrý. 6/10 ()
„Možno nezošaleli. Možno je to ich pravá povaha.“ Strašne dobré. Pán múch vo vesmíre. Prakticky nič som o tom nevedel, takže som sa nechal s chuťou (a napätím) unášať vcelku nepredvídateľným scenárom. Ten okrem zvratov stojí najmä na kvalitne vystupňovanom deji, kedy si želáte, aby sa všetko zlé čím skôr skončilo, ale je vám jasné, že zlo v ľuďoch je príliš hlboko zakorenené, takže... Oceňujem tiež výbornú réžiu (zatiaľ bez debaty najlepší film, aký som kedy od Neila Burgera videl) a parádnu výpravu; niektoré sci-fi odohrávajúce sa vo vesmírnej lodi majú super dizajn exteriéru, ale interiér zvykne pôsobiť chudobne, ale tu sa mi páčilo oboje. Ďalej by som vyzdvihol uveriteľné postavy, sympatický kasting kladných rolí, presný kasting záporných a koniec, ktorý je plus mínus taký, aký som chcel. Zo záporov spomeniem správanie niektorých postáv, ktoré je alebo predvídateľné, alebo nelogické. Mal som trocha hokej vo veľkosti (alebo skôr malosti?) lode. Ocenil by som detailnejšie vysvetlenie niektorých vecí (zabezpečenie stravy po dobu takmer deviatich desaťročí pre minimálne desiatky členov posádky). Absolútne mi nesedel takmer nulový dospelácky dozor, ktorý nedával zmysel. Napriek tomu bez debaty 4*. ()
Za vizuálními efekty je česká stopa, takže hromada povědomě znějících jmen v titulcích bude pro našince ve finále nejzajímavější pasáží celého díla. Burger nechává v uzavřeném prostoru rozjet hormony mladistvých až do krajní meze, ale vše je celkem předvídatelné. Navíc vykulená Lily-Rose se moc nepotatila. ()
Začátek s genetickým vyšlechtěním a vychováním si ideálních dětských kosmonautů v laboratoři a jejich tajným ládováním antidepresivy, aby se při vesmírném letu delším než jejich život náhodou nezačali chovat jako lidi a nestřelili se do hlavy, je slibný. Myšičky záhy odhalí, co se jim přidává do kašičky, vysadí to a může se rozjet hodně zábavná, sexy i znepokojivá divočina. Ale nerozjede. Místo toho následuje předvídatelně nalinkovaná teenagerovská verze Pána much, kde dětskou krutost nahrazují explodující hormony. I tak se na to dobře kouká, ale pokud znáte Pána much, nic vás tu nepřekvapí a každopádně tu vše mohlo být vykreslenější, zamotanější a nepříjemnější, viz. třeba Divide, ze kterého mi bylo regulérně zle. Škoda, že to nenatočil Cronenberg nebo jeho synátor. ()
Když soudruh učitel Farrell odešel ze třídy, bylo jasné, že očichávání sedla rotopedu v dámské tělocvičně bude pro rozjívenou mládež tím nejmenším prohřeškem. Burgerův Das Boot ve hlubinách vesmíru ale jakoby zapomněl, že se Pán much skrývá v detailech. Kdyby se raději věnoval způsobu výchovy dětí před startem, od kterého by se příběh mohl dále rozvíjet a nešel rovnou do snah ohnout dceru Jacka Sparrowa a hřbety před lacinou manipulací, možná bych z toho neměl nakonec pocit, že místo jakž takž inteligentního Hollyho vidím Kocoura, jak si u automatu opakovaně objednává rybu. Tahle box office bomb explodovala zaslouženě.. ()
Není úplně nejšťastnější, když poslední naději lidstva představuje tak lobotomizovaná partička, jíž Burger nechává roboticky popisovat to, co zároveň sám ukazuje, a která je vždy tři světelné roky za divákem. To, že si tvůrci očividně někde přečetli opravdu hodně krátký populárně-naučný článek o sociologických experimentech, z toho taky šíleně trčí. ()
Burger umí pěkný vizuál a i premisa je zajímavá, ale nestačí to. Scénář je slabý a brzo sklouzne do předvídatelné rutiny. Dečka se chovají jako idioti na výlisk, sympatické není ani jedno. Colin jako jediný herecky zaujal. + Škoda, že jsme se nepodívali na povrch planety. ()
Nemoci, sucho, globální oteplování. Zase je to s námi nahnuté, naštěstí vědci nelenili a hledali nové místo pro život. Léta páně 2063 takovou planetu našli. Cesta nahoru je ovšem dlouhá. Ve Všemocném Neil Burger upřednostnil přímočarost a vizuálně zajímavou režii před nějakým filosofováním. Tady se vydal vstříc neznámému vesmíru. Ambicemi nás v poslední době lehce ubila Ad Astra, životní moudra z rukávu sypali i tvůrci Půlnočního nebe, přemýšlivou cestu volila rovněž Proxima. Z Voyagers diváci rovněž nebudou skákat nadšením. Ale postupně. Ze Země odstartuje vesmírná loď s dětmi, v průběhu letu mají dospět a založit rodiny. A celý proces se zopakuje, aby na cílovou planetu dorazili vnuci původních cestovatelů. Na ně zatím hází mentorské oko Colin Farrell. Pracují, plní úkoly, respektují jasná pravidla, pijí modrou tekutinu. Mladá ucha ovšem pochopí, že právě modrá limča potlačuje jejich hormony. A oni se přitom chtějí bavit (rozuměj souložit a sem tam někoho ukopat k smrti). A tady nastává problém. Tvůrci se totiž měli vykašlat na to, aby byl výsledek poplatný dospívajícím, a měli pořádně šlápnout do pedálů. Potenciál by tu byl. Pár morálních a existenčních otázek a pak měla přijít divočina. Ale jiná divočina. Tohle je takové pubertální klouzání po povrchu s komicky vážnými postavami, kdy navíc těžko uvěříme, že nějaká skupina mladých lidí najednou tak zdivočí a slyší na primitivní našeptávání, že beztak za to všechno může nějaký ten mimozemšťan. Málokdo z hrdinů prochází uvěřitelnějším vývojem. A pak hlavní darebák zmizí ze scény a je klid. Škoda. Přitom uzavřené prostory, technická stránka, pár režijních nápadů i oči Lily-Rose jsou moc fajn. ()
Když si připomenu, co pro mě v roce 2011 znamenalo jméno Neil Burger, je mi trochu smutno. A teď ještě o to víc, že jsou noví Voyagers veskrze průměrnou sci-fi pohádkou, kombinující až příliš mnoho filmů, knih a her ze stejné žánrové škatulky... ()
Byl jsem mile překvapen, že navzdory zdejšímu nízkému hodnocení a mladé herecké sestavě se jedná o více méně zdařilé sci-fi, které by se klidně mohlo jmenovat Lord of the Flies in Space. Neil Burger dokázal vytřískat potřebné emoce, solidní atmosféru a místy se jedná o prakticky dokonalou ukázku toho jak šikovný a talentovaný tvůrce dokáže poutavě točit. Neil Burger se pro sci-fi zkrátka narodil. Tenhle film určitě hodně pozvedl. 60% ()
Místo ostrova, kde ztroskotají hrdinové románů Dva roky prázdnin či Pán much, se děj přesune do vesmíru. Mládež vybraná pro misi ke vzdálené planetě žije v rámci pravidel do té doby, než několik jedinců začne odhalovat nesrovnalosti a velitel lodi nešťastnou náhodou zemře. Ponorková nemoc, touha některých žít volně bez pravidel a velitelské ambice způsobí rozkol v komunitě, který vrcholí ozbrojeným střetem dvou skupin. Lidé jsou totiž stejní v každé době a v každé chvíli. Vždy se najdou nemakačenkové, potížisti, násilníci....., a proto ideální společnost tak, jak si ji představují zastánci komunismu, nikdy nemůže fungovat. Nejvýraznější postavou je Fionn Whitehead, kterému zlo z tváře přímo čiší. Pokud někdo čekal klon Star Treku a mimozemšťany, musel být jistě zklamán. Nijak objevný příběh má nadčasové poselství, které je třeba připomínat, než zase bude někdo chtít budovat dokonalou společnost. Za mě napínavé psychologické drama, které mě bavilo. ()
Režisér Neil Burger se především proslavil režii snímku Iluzionista s Edwardem Nortonem v hlavní roli nebo snímku Všemocný s Bradley Cooperem. Do blockbusterových vod poté zaplul se snímkem Divergence a nyní se Burger jako režisér i scenárista chopil snímku s názvem Voyagers. Snímek Voyagers byl poté samotnými tvůrci přirovnáván k Pánovi much ve vesmíru a samotná zápletka naznačovala, že by rozhodně mohl dorazit zajímavý snímek. Je tomu ale ve finále skutečně tak? Voyagers působí jako podivná směs něčeho, co očividně mělo v samotném základu potenciál, v samotném závěru je to ale celé zabalené do tak trochu přihlouplé podívané. Působí to jako dílo někoho, koho očividně zaujmul Pán much, napadlo ho natočit podobnou variaci ve vesmíru a do toho by se rád pokusil i o nějaký přesah, který by Voyagers udělal mnohem chytřejší podívanou. Jenomže to opravdu nevychází. Přitom na první pohled ten film vůbec nepůsobí kdovíjak špatně. Vizuální stránka je slušná, hudba Trevora Gureckise je tím správným způsobem rytmická a v samotném základu určitě tkví potenciál pro výraznou a výjimečnou sci-fi. Jenomže pak nastoupí druhá polovina, kde již ono přirovnávání k Pánovi much dává mnohonásobně větší smysl, zároveň se ale film vydává do mnohem béčkovějších vod. V Burgerově scénáři možná to co přesně v druhé polovině nastane nepůsobí tak stupidním dojmem, v hrané podobě je ale pozorování toho co přesně se děje na hraně s hereckou důstojností. Především i proto, že ty opičárny mají daleko od stravitelných a hereckých ocenitelných opičáren. Nebál bych se zajít tak daleko a říct, že pařba v bytě na Žižkově ve 2:00 díky tomu následně v porovnání působí jako poklidný ceremoniál. Herecké obsazení je do jisté míry fajn. Tye Sheridan nadále dokazuje, že má herecký talent a mohl by v následujících letech ještě předvést zajímavé věci. Colin Farrell má bohužel velmi malou roli, přesto ve finále zanechává nejlepší dojem. Fionn Whitehead dohrává na ono scenáristické překlopení a fakt, že ho někdo očividně nevedl takovým způsobem, aby ony opičárny byli snesitelné, jinak je ovšem v první polovině velmi fajn. Lily- Rose Depp je poté menším překvapením, protože je ve své roli opravdu velmi dobrá, přesto jí ovšem určitě čeká ještě dlouhá cesta k tomu, aby dosáhla úrovně svého otce. Trailer možná tak trochu klame tělem. Kdo čeká vyspělou a zároveň provokativní podívanou bude ve finále jednoduše zklamán. Provokativní je to totiž ve finále pouze v rámci zkoušení toho, co to vlastně znamená herecká důstojnost, vyspělá podívaná je to poté zase tak trochu na oko. Voyagers se nevydává ve stopách High Life a ani při pokusu o variaci na Pána much se tak trochu míjí tím, co chtěl William Golding svou slavnou knihou říct. Dá se přitom snadno argumentovat, že plně doslovná variace Voyagers nejspíš být nechtěla a ani nemohla, tyhle přirovnávání k něčemu jsou ovšem akorát důkazem toho, jak někdo hrozně moc chtěl něčeho dosáhnout a ve finále se mu to tak úplně nepodařilo. Voyagers nejsou vyložená pohroma. Burger se jako režisér snaží a i jeho scénář má v základu potenciál, herci jsou fajn, vizuál je solidní a hudba v jistých momentech funguje tím ideálním způsobem. Problém je jen v tom, že se tahle na první pohled chytrá sci-fi stane naprostou pitomostí, kdy je navíc automatická důvěra v chytrost diváka u ´´ inteligentních/přesahových sci-fi´´ prolomena onou snahou vše vysvětlovat za pochodu a nedůvěřovat v inteligenci samotného diváka. Voyagers až příliš opatrně kráčejí v bezpečně vyšlapané cestičce, než aby měl skutečně odvahu vkročit do neznámých a riskantních vod. A je to určitě škoda, protože na papíře tahle látka bezpochyby potenciál měla....... () (menej) (viac)
Banda adolescentů, která je vychovaná a letí vstříc nové planetě, ke které vlastně nikdy sama neodletí, jen její další pokolení, přestane brát jistý prášek, který zamezuje rozvoji citů a emocí... ()
Napínavý jak prase a hodně pěkně natočený, ale bohužel nevyužívající svůj plnej potenciál morálně-filosoficko-sociologickýho přesahu. Mít to tři hodiny, 18+ (tady se přímo nabízel ten kontrast!!!), psychologicky vybroušenější scénář bez nucenejch zkratkovitostí a podivných klišé scén, trochu výraznější hudbu a experimentálnější kameru, mohl z toho bejt sakra kultovní sci-fi psychologickej opus. Mohl. ()
Na Voyagers jsem byl zvědavý a vlastně se na ně navzdory nic moc recenzím docela těšil, psychologické a společenské třenice na generační lodi plující vesmírem je pro film geniální téma, naposledy ho velice zajímavě zpracovávala třeba minisérie SyFy Ascension - no ale moc mě film nepotěšil.Začátek dobrý, ale čím víc se příběh rozvíjel, tím víc intenzivní blbost scénáře bolela.Young adult variace na Pána Much v uzavřeném prostoru lodi by mohla být teoreticky fajn, ale to by se víceméně všechny postavy nesměly velice rychle a bezdůvodně začít chovat jako pomatení idioti slepě následující zjevného psychopata, jakákoli uvěřitelnost filmu tím šla do háje a ani mě pak už nezajímal jejich osud... jenže ono je úplně jasné "proč" se ty postavy takto chovají. Že to je od režiséra a scénáristy zamýšleno jako přímočará alegorie na Trumpa, jeho voliče, a nenávist vybuzenou smyšlenou hrozbou od "aliens" které ti zlotřilí liberálové pustili do lodi. A o to víc mě pak film sral, je nejen mizerně natočený, ale hlavně je dosti ohavným pamfletem, kde ideologičnosti musí ustoupit jakákoli logika příběhu. Relativně fajn je aspoň akční finále (parafrázující pro změnu film Alien) a fakt že to není moc dlouhé. 5/10 ()
Reklama