Kamera:
Adam KrulišHudba:
Jonatán PastirčákHrajú:
Sabina Dlouhá, Anežka Pithartová, Tereza Těžká, Vít Klusák, Barbora Chalupová, Jan Vlček, Barbora Potužníková, Michaela Petriláková, Kateřina Kroupová (viac)Obsahy(1)
3 herečky, 3 izby, 10 dní a 2458 sexuálnych predátorov. Experiment, ktorý naliehavým spôsobom otvára tabuizovanú tému zneužívania detí na internete. Tri dospelé herečky s detskými črtami dostávajú za úlohu, prostredníctvom falošných profilov na sociálnych sieťach predstierať, že majú dvanásť rokov. Vo verných kópiách detských izieb, postavených vo filmových ateliéroch, chatujú a skypujú s mužmi všetkých vekových kategórií, ktorí ich na internete vyhľadali a oslovili. Veľká väčšina z mužov požaduje sex prostredníctvom videohovoru, posiela fotografie svojich prirodzení, odkazy na porno, alebo sa dievčatá pokúšajú vydierať. Dokumentárny film hovorí o strhujúcej dráme troch hrdiniek alias „dvanásťročných dievčat“ od castingu až po osobné stretnutia, kedy sa s predátormi vidia tvárou v tvár pod dohľadom ochranky a šiestich skrytých kamier. Taktiky predátorov sa tak obracajú proti svojim strojcom a z lovcov sa stávajú lovení. (Filmtopia)
(viac)Recenzie (725)
Klusák opět exceluje. Jak už se stalo u něho zvykem, opět se jedná o aktuální celospolečenské téma se silným dosahem do médií, na konci nesmí chybět velkolepé diskuzní finále. V síti je tak skvělý počin s poselstvím, že by se snímek mohl i výrazně dostat za hranice. Nechutné, ale osvěženo o prvky komedie, které dávají celému dokumentu jedinečný nádech, díky kterému se poté nelze divit tak skvělému hodnocení. Herečky jsou vynikající, zajímavý je rozhodně fakt, že jedna z nich je vnučkou federálního premiéra Petra Pitharta. Ačkoli je film nechutný a snad každému normálnímu jedinci se po jeho zhlédnutí bude chtít zvracet, jsem obzvláště rád za jednu věc - tento problém tu je, dlouho existoval, teď se rozhodně medializuje a snad se tomu bude věnovat pomocí některých programů i MŠMT, aby se nějak vyřešil. A snad si i společnost uvědomí, jak to se sexuálními úchylkami ve skutečnosti je - že to nepostihuje jen duchovní, jak se nám snaží média namlouvat, u nich se jedná jen o 0,001 procenta kléru - mnohem vyšší podíl je ovšem u skautských vedoucích a dalších pracovníků, co přichází do každodenního kontaktu s dětmi a na které si dodnes nikdo nedovolil vznést i menší náznak pochybnosti, že něco není v pořádku. Doufám, že se česká justice toho nebude bát a uvedeným predátorům dá exemplární tresty odnětí svobody. ()
Tenhle film jsem si musel nechat pár dní uložit v hlavě. Jenže nad tím filmem přemýšlím stále a myslím, že na něj jen tak nezapomenu. On to sice asi není dokument tak, jak bych si podle nějaké "definice" dokument představoval, ale zato mě tahle fůra zacenzurovaných přirození na plátně překvapivě chytila a nepustila. Upřímně nevím, co od toho tuzemští tříhvezdičkoví hodnotitelé čekali, že se dozví, když už bylo předem jasné, že to takhle nějak dopadne. Jenže kolikrát se vám stane, že musíte znechucením sklápět oči z projekce, že se u dokumentu smějete a že žasnete nad tím, jak si sympatická děvčata mažou na chleba slizké čtyřicátníky? Dlouho se mi nestalo, abych jel se zatajeným dechem domů z kina a ještě dalších x dní uvažoval nad tím, co jsem to viděl. Myslím, že V síti vás po všech stránkách nadchne a v nějakém zvláštním smyslu si ho užijete. ()
Pobavil jsem se náramně, půlku filmu jsem ležel v sedačce v křeči. "Ááále, něco jsem tady leštil..." Je to celé prvoplánové, očekávatelné, žádné nové zjištění nepřinášející, ačkoli celkem hezky sestavené, s právě odlehčujícími vtipnými scénami... Předně tedy nechápu, jak se toto dílko může snažit nacpat do kategorie "dokument". Je to asi, jako by americká stanice měla natočit dokument o Talibanu... Je to celé ploché, černobílé, natočené tak, aby to té hloupější šedé většině naší populace, která tento film nakonec v kinech zaplatí, ukázalo na jednoznačného viníka, kterým je šedesátiletý mírně retardovaný obtloustlý hlupák z nějaké periferie, který notabene (navzdory právním paragrafům) není pedofil, když honí nad dospělými ženskými, u kterých každý asi vidí, že jim 12 není... To všechno má ještě podtrhnout uši drásající sugestivní hudební podkres, kdy mi v kině málem praskly ušní bubínky. Snížené hodnocení dávám taky za absenci titulků při nesrozumitelném přenosu přes Skype, a rovněž za trapnou rádobysrdceryvnou scénu s "hodným zdravotníkem", který teda jednak neleštil bambus proto, že mu je 20 a ne 60 jako zbytku těch úchylů, a jednak je taky mj. dost divné, že tráví čas skypováním s "dvanáctkami"... Bohužel, na konci je nutno dát za pravdu ústeckému úchylovi, který se vyjádří ve smyslu, že holce slušně vychované z fungující rodiny se tohle zřejmě nestane, protože se na takových seznamkách buď vůbec nezjeví, nebo je aspoň pod kontrolou rodičů... A i kdyby se zjevila, tak přece při prvním zhlédnutí nějakého takového "cikána z Anglie" s IQ 75 to musí hned položit, ne? Tuto část otázek si už pan "dokumentarista" Klusák nepoložil, ale asi záměrně, protože by to pak už tolik nevydělalo... ()
Zpracování tématu velmi nápadité a povedené, šokující a zároveň zábavné, převážně pobuřující, ale místy dojemné i úsměvné. Téma samotné je jistým způsobem převratné a měl by se tento dokument stál povinnou výuku každého rodiče a dítěte v rizikovém věku. ()
Jsem pyšná na to, že se jako národ můžeme chlubit tímhle dokumentem. Všechny herečky odvedly perfektní práci a za těchto okolností to nemohlo být vůbec lehké. Během sledování mi došlo, jak málo se o tomhle problému obecně mluví, nejspíš proto, že s tím stejně v závěru příliš nezmůžeme, přitom je to dlouhodobě (!!!) aktuální a dokáže to v obětech zanechat tolik negativních pocitů, které neovlivňují jen jejich dospívání, ale i jejich životy v dospělosti. Jako někdo, kdo byl dítětem v dobách největšího rozmachu chatu na Lidé, jsem se samozřejmě s tímhle problémem setkala a tak nějak vím z vlastní zkušenosti, jak to chodí a jak nepříjemné to dokáže být. Dokument poukazuje na nejrůznější šílenosti, nabídky a výhružky ze strany predátorů a postupně graduje, až najednou skončí. Nejdřív jsem si říkala, zda to není škoda, ale nakonec jsem to shledala za pozitivní, protože možná ten náhlý konec a nic víc k němu nás dokáže správně nahlodat a v jistém slova smyslu vyděsit. Ono jedna věc je SLYŠET, že na internetu to může být nebezpečné a že se tam skrývá spoustu úchyláků; ale druhá věc je VIDĚT na vlastní oči jak to skutečně chodí v praxi - že nemusíte napsat ABSOLUTNĚ NIC, aby vám do přijatých zpráv přišla fotografie cizího penisu. V lepším případě jednoho, v tom horším klidně i desítky. ()
skvělí dokument ()
Ano, vyvolává to emoce, jak negativní ve smyslu, co všechno predátoři posílají nezletilým holkám, tak pozitivně úsměvné, co všechno predátoři po nezletilých holkách chtějí, až to hraničí k dojetí, že po těch deseti dnech se najde asi jeden kluk, kterej si potřeboval jenom pokecat. Ano, je to hraniční ve smyslu Klusákova aktivismu (mělo setkání s jedním z predátorů, který se stará o děti na táborech smysl?) a smyslu toho, kde je hranice hraní dospělých holek jako dvanáctiletých. Občas jsem hádal, jestli herečka ještě hraje, nebo je upřímná. Upřímnost vidím ve slzách dojetí při normálním pokecu, upřímnost vidím v jedné ze scén, kdy herečka chrstne pití predátorovi do ksichtu. V pořádku, dá se to pochopit. Ten marketing kolem, ty osvětové kampaně... snažím se to držet od těla, jakoby mimo dokument. Jediné plus vidím v tom, že se nezákonnost jednání predátorů trestně vyšetřuje. Ale tak nějak si říkám, jaké by to bylo, kdyby holky nebyly v bezpečí svých fake pokojíků, neměly bezpečí porady a celého štábu, konzultací s odborníky, kdyby to prostě nebyly herečky a viděli bychom, jak to "ve skutečnosti" funguje? ()
Tak jsme si připomněli, že na internetu se vyskytují úchylové. A taky jsme si připomněli, že Klusák je skutečně špatný režisér. ()
Odpad! je hodnocení, které zrcadlí formální přistup pana Klusáka - má pouze kontroverzní účel - zaujmout, prodat se a zvýraznit mou osobu nad ostatní diskutující. Proč? I když je můj názor, stejně jako názor ostatních, relevantní, musím se ostrými lokty prodrat skrze plejádu 374 (nyní) komentářů a příspěvovatelů, kteří mohou či nemusí mít bodové hodnocení profilů vyšší než já. Je to proto, že chci být viděn? Je to proto, že z toho něco mám? To jsou ty správné otázky do pranice. Mohl bych říci, že je tento dokument tendenční, amorální, neprofesionální (pan Klusák je egocentrický; jeho komentáře jsou bezúčelné a o problematice parafilií, vývojové psychologie, či sexuality neví nic; přesto je schopen pracovat na projektu, který se opírá o takováto komplexní témata a tvaruje jeho konečnou podobu), posiluje stereotypizace a je sám o sobě nebezpečný, jelikož jde ze své podstaty o filmový konstrukt a s realitou nemá nic společného, ačkoliv má být edukativní. --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Jenže základem všech vztahů je komunikace a když vám - čtenářům tohoto komentáře - pouze zkratkovitě a bez kontextu sdělím, co mě zaráží, budu jako pan Klusák. Jenže já - narozdíl od tvůrců a spolutvůrců - dodržuji morální povinnost profesní i osobní, neboli jsem kongruentní. --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Abychom se trochu naladili na rétoriku pana Klusáka a paní Chalupové. Váš dědeček penetroval svým penisem vaši babičku a ejakuloval do její vagíny. Z tohoto aktu se narodil jeden z vašich rodičů. Váš otec ejakuloval do vagíny vaší matky. Při tomto aktu měla mírně či více roztažené nohy a pravděpodobně sténala. To není názor. Je to fakt (možná až na to sténání). Jak se cítíte při čtení těchto vět? Otevírá se tím tabuizované téma? Je to něco, co si vědomě přiznáváte každý den nebo je to něco, co jste vytěsnili? --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Sexuoložka se ptá plnoleté slečny na to, jak by reagovala ve svých 12/13 letech na interakci s profily mužů, kteří ji zkontaktovali. Na tu otázku má samozřejmě právo, avšak z psychologického hlediska nemá výpovědní hodnotu. Otázka je to relevantní jako každá jiná. Proč ale byl z množství materiálu použit právě tento okamžik? Je to proto, abychom se zamysleli nad tím, že je třináctiletá slečna zvídavá? Známky sexuality pozorujeme už u dětí předškolního věku (tedy 3-6 let). Pozorují své tělo. Pozorují těla svých blízkých. Případně si se stejně starými dětmi hrají na doktora. Sexualita je s námi od útlého věku až do konce našich životů. Někteří psychoanalytici by dokonce řekli, že i dříve. Věřte tomu nebo ne, ale vaše třináctileté dítě zajímá sex a pravděpodobně masturbuje. Protože vy jste to dělali taky. A děláte to dodnes. Jako já. Zvídavost je přirozenou součástí našeho rozvoje. -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Je fascinující, do jaké míry jsou schopni tvůrci a spolutvůrci (ano, mluvím k Vám, paní Androvičová; chápu to tak, že jste s výslednou střihovou skladbou a vyzněním obsahu spokojená) mluvit o psychodynamických procesech vývoje jedinců a kategoriálně implikovat svoje názory jako fakta. Smekám před Vámi. Zdá se mi to ovšem neprofesionální, ať už mluvíme o dokumentaristice či o sexuologii. -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Další rétorická vsuvka. Společnost je tvořena dynamikou mezi různými jedinci různých vlastností a odlišného emočního, intelektového a duševního rozpoložení. Mezi námi jsou jedinci, kteří páchají trestnou činnost a někteří ne. Někteří z nich jsou patologičtí a někteří ne. Na ochranu naší společnosti máme různé složky, jednou z nich je třeba policie. Ta je tu proto, aby vymýtila nebo korigovala kriminalitu? ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Pasáž o konstituční dominanci v komunikaci je velice lichá. Je pravdivá. To ano. Ale v rámci problematiky virtuální komunikace je zcestná. Respektive není platná. Stejně tak příklad paní Androvičové ohledně falešného konsensu (jenž je pravdivý, ale zavádějící, protože je aplikovaný absolutně díky skladbě střihu). Důvodů proč Vaše třináctiletá dcera reaguje na staršího muže; zůstává s ním v komunikaci; dívá se, jak před ní masturbuje; chová se dle jeho pokynů, je bohužel mnoho. Co ale můžu říct s kategorickou jistotou, že je to v důsledku komplexního rodinného prostředí, respektive biopsychosociální dynamiky. Abychom se do toho nezamotali, tak si připomeneme, proč lidé různého věku mají tzv. rizikové chování. To jaký budete převážně člověk a jak budete jednat, se nejčastěji rozhodne v prvních pěti letech vašeho života. Ano, na vaši psyché má vliv i okolí (tzv. psychosociální vlivy) a v relativně menší míře jej mohou korigovat či v určitých kritických situacích narušit a změnit traumatické události. Ovšem základem je, že to, jak se budete chovat ve 13 letech, je otázkou temperamentu (toho, co vám vaši rodičové předali - třeba i patologické predispozice) a psychosociální vlivy (výchova, sociální prostředí atd.). Ve filmu jste měli možnost slyšet, že jeden pán, kterému bylo 35 let (v době historky) měl vztah s dívkou, jež měla 13 let. Pokud jste dávali pozor, mohli jste slyšet, že ta dívka utekla z domu (hlavní indicie). Samozřejmě nás všechny může šokovat, jak může třináctiletá žít s pětatřicetiletým, což byl záměr autorů. Pokud ale pomineme šokující aspekt a podíváme se za oponu - bohužel jen hypoteticky - můžeme spatřit sociálně slabé prostředí a rodiče, jež si svého dítěte nevšímají. Bohužel, jak jsem řekl, je to jen hypotéza. Ale řeknu vám jedno. Lidé se ze dne na den jen tak nerozhodnou pro rizikové chování. A ačkoliv si společnost myslí, že se rodíme s čistým štítem, je tomu skutečně naopak. ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Pan Vyskočil (právník) položil velice moudře otázku ohledně prevence. Bohužel si na tu otázku i odpověděl - vzhledem ke svému povolání docela ironicky. Prevence je pouze edukace - jak dětí, tak rodičů. ------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Mohli by tvůrci zveřejnit kompletní komunikaci s dvacetiletým Lukášem? Nechci toho kluka očerňovat, ale vzhledem ke kodexu to znamená, že měl nutkání oslovit dvanáctiletou slečnu na chatu. Jakožto dvacetiletý mladý muž, který studuje vysokou školu, jenž označil jako náročnou (pravděpodobně mentálně a časově), byla pro něj komunikace s dvanáctiletou slečnou obohacující? Ačkoliv se kompletní štáb snažil, aby dívky právě v komunikaci nepůsobily příliš sofistikovaně? Týnka si s ním psala ještě nějakou chvíli a vzešlo z toho, že neměl zájem o kontakt sexuální povahy. Znamená to, že se s ní nechtěl sejít nebo explicitně nevyjádřil potřebu sexuálního kontaktu? Nevím, jestli jste si toho všimli, ale Lukáš se na tu "dvanáctiletou" slečnu snažil docela zapůsobit - afektovaná část, kdy mluví o celém dni na nohou. Snažil se vetřít do její přízně (řekl bych, že jsem tam viděl i parapraxi; předávaná informace nemusela být pravdivá/upřímná). Má přítelkyni, náročnou školu a nějaký ten společenský život, ale i přesto si našel čas a trávil několik dní v komunikaci s dvanáctiletou dívkou, která se vyjadřovala spíše krátkými větami, jež byly odrazem jejího intelektuálního stavu? To jako vážně? Samozřejmě mohlo jít o manipulaci ze stran autorů, kdy byl důležitý materiál vystřižen, ale pokud ne, tak bych rád zdůraznil, že i mezi lidmi s poruchou osobnosti, sexuální deviaci atp. se najdou inteligentní lidé, kteří ví, jak manipulovat a že když po někom chcete peníze, tak musíte zdůraznit, že vám o ně nejde. Ti trpěliví jsou nejnebezpečnější. U Lukáše nevíme. Pouze nám to autoři sdělili. Stejně jako nám třeba sdělili, že se 41% dětí setkalo s tím, že jim druhá osoba poslala fotku sexuálního charakteru. Dětí jakého věku? V 17 letech jsem v očích zákona byl stále dítě a můžu vám říci, že jsem se v tomto věku setkal od druhé osoby (potenciální přítelkyně) s pornografickou fotografií. Jde mi o výklad a kontext. -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Takže sumarizace. Ačkoliv je to jen párkrát naznačeno (třeba vedoucí krizové linky), nestává se to stěžejním tématem filmu, což je neuvěřitelné a smutné. Je to o VÁS. O rodičích. Zajímejte se o svoje děti. Mluvte s nimi. Dávejte jim prostor, ale zároveň jim ukazujte hranice. KOMUNIKUJTE. Dávejte jim najevo lásku. Když jste naštvaní, tak si to nevybíjejte na nich. Vytvořte jim stabilní prostředí. Buďte před nimi otevření v projevování citů vůči svému partnerovi. Ukazujte jim pozitivní příklady. Tím je totiž učíte adaptivnímu chování. Protože ty příběhy, které slýcháváte v tomto filmu - či o nich čtete v novinách - jsou o dětech, které viděly, cítily a zažily maladaptivní projevy chování. A výsledkem jsou ti muži, které jste viděli. Ti muži, kteří mají za sebou traumatizující dětství (převážná část, nikoliv všichni). V psychologii neexistuje absolutní ohraničení. Respektive, jeden podnět může vést ke dvěma zcela odlišným reakcím. A proto vám nikdo nikdy neřekne, že i když se budete starat, že se to vašemu dítěti nestane. Rodičovství je fuška. Hlavně nezapomínejte, že máte před sebou autonomního člověka, který má své vlastní touhy, potřeby, pudy, zvídavost a zájmy. A že ho neochráníte násilnou restrikcí a už vůbec ne přílišnou protektivitou. Je v pořádku, že se o takovémto tématu mezi běžnou veřejností mluví. Bojím se ale, že neprofesionalita a senzacechtivá forma tomu nakonec udělala medvědí službu. ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- P.S.: Psychoanalytické postřehy: Všimněte si, jak se vyjádřila Tereza po prvním videohovoru s neznámým mužem. Všímejte si obecně jejího zapálení. Také se na ni zaměřte v sekvenci, kdy polije limonádou svého přísedícího (pakliže to nebyla fikce, což tak bohužel i vypadá). Porovnejte její přístup s ostatními herečkami, hlavně však její osobní názory. ---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- P.P.S.: Poznámka ohledně rodičů od posledního aktéra byla jen pouhým obranným mechanismem intelektualizace, racionalizace a vytěsnění. Celkově šlo o egodystonní projev (převážně ve chvíli, kdy negoval, že by poslal mladé slečně odkaz na porno), a tudíž jeho argumentace je typická manipulace s realitou a nechtěl jsem ji použít. Ovšem jakožto lovec, který takovéto slečny vyhledává, si je vědom vzorce chování a schémat, jež tyto dívky disponují (soustředí se na slabé kusy). A proto ve štábu (a řekl bych, že i u diváků) vzbudil ambivalentní pocity, jelikož jako inteligentní demagog míchal pravdu se lží. () (menej) (viac)
Celkem mazec teda...jen důkaz toho, kolik mezi náma chodí úchylů. Ty osobní setkání s predátorama v kavárně, to byla síla. Asi to mělo posloužit hlavně jako rada pro rodiče, aby si svoje náctiletý školačky líp hlídaly, ale stejně - jestli si nějáká dvanáctka bude chtít založit profil na seznamce, udělá to v dnešní době bez problémů a nikdo o tom stejně vědět nebude. ()
Ten, čo dá odpad, je jeden z tých predátorov. ()
Pro někoho kdo tyto případy nepotkává denně, asi děsivé. Snad alespoň zapůsobilo na některé rodiče a pověnují se dětem, aby se nebály jim sdělit třeba nějaký průšvih. ()
Alarmující je, že takový dokument vznikl až teď. Tvůrci odvedli neuvěřitelný kus práce. Diskuze, rozhovory, policejní vyšetřování, projekce a besedy na školách... A hlavně - větší zájem a edukace alespoň části rodičovstva... Doufám a věřím, že to je jen začátek. ()
Sprvoti sa mi ani nechcelo veriť, aký "úspech" tento experiment zaznamená a že to bude mať nejaký želaný efekt. Veľmi oceňujem tvorcov, že sa vôbec rozhodli o tejto v dnešnej dobe, žiaľ, veľmi rozšírenej a neľahkej téme, hovoriť. Kvitujem i nápaditosť a originalitu spôsobu, akým to prezentovali divákom. Problematika zneužívania detí pomocou kyberšikany by totiž nemala byť ignorovaná, zľahčovaná, ale malo by sa jej venovať dostatok priestoru, minimálne na úrovni takýchto aktivít. Nemám ilúzie, že sa týmto filmom spustí hlbokosiahla osveta spojená s hromadným trestnoprávnym postihom zainteresovaných páchateľov, dúfam však, že tí, ktorí sa v tomto filme našli, resp. ktorých to obišlo a niečo podobné propagujú, budú natoľko vystrašení, že dôjde aspoň do istej miery k zníženiu takto nechutného zneužívania detí. Pozrieť by si to mali aj všetci rodičia, aby vedeli so svojimi deťmi o týchto témach diskutovať a včas ich varovať pred podobnými rizikami internetu. 5/5 ()
Povedená přehlídka sebestředných čůráků. A jejich čůráků. ()
Znepokojivé a v rámci tématu strhující dílo? Určitě ano. Zpracováním revoluční veledílo? Určitě ne. Klusák přesně věděl že tohle lidi nadchne a V síti je pouze řadový a na jistotu sázející produkt. Beru to a je to skvělý ale od samozvaného génia jménem Vít Klusák už nic víc vidět nepotřebuju. 7/10 ()
Běžně existují horká kamna nebo horké plotýnky na sporáku, okna v pátém a vyšším patře, dálnice plné fičících aut atd. Pokud někomu jasně a jednoznačně vysvětlím že když se bude dotýkat rozžhavených kamen nebo sporáku, škaredě si spálí ruku, když skočí z okna, poláme si končetiny (případně rovnou bolestivě vykročí do příštího života) a když bude přecházet dálnici, asi ho srazí auto a on/ona to přesto jdou v pohodě dělat, tak jsou prostě beznadějně blbí (řečeno velmi jemně) a nedá se jim pomoct. Když někomu jasně a beze zbytku vysvětlím aby NIKDY (opravdu nikdy) nereagoval/a na online impulsy jistého druhu, proč to nedělat, co to jsou za úchylové a jaké mohou být důsledky (a nereagovat je přitom velmi snadné, podobně jako asi nebudu reagovat na "milý přáteli, vyhráli jste 5 mil USD v Bill Gates loterie apod., nikdo mě zároveň nemůže nijak nutit abych online odpovídal a někoho trvale vymazat/blokovat/nahlásit je ta nejjednodušší věc během jednoho okamžiku) a on/ona to přesto jdou dělat, tak pak už je to problém jejich beznadějné demence a není jim pomoci (ne problém kamen, okna, dálnice nebo úchyla). 12+ let už není 5 let a jistý stupeň elementární inteligence a myšlení by tu už měl rozhodně být. Pokud ne, asi by chtělo aplikovat nějakou léčbu/terapii/případně pár facek na probuzení. A pak není třeba tvořit podobné naprosto úchylné dokumenty jako tento a plácat se po ramenou i níže ... ()
Nechutné... ()
V síti chorých pedofilů, kteří potřebují okamžitou kastraci! Skvělá agitace pro rodiče hlídat své děti na internetové dálnici. Film je manipulace o manipulaci. Klusák moc tlačí na pilu a děvčata se chovají hodně nepřirozeně a vyzývavě. Jinak super naučný dokument pro flegmatické rodiče. Já už ho nechci nikdy vidět. 6/10. ()
Dobře připravený a realizovaný dokument, který řeší aktuální problém společnosti. ()
Reklama