Réžia:
Roman PolańskiKamera:
Witold SobocińskiHudba:
Ennio MorriconeHrajú:
Harrison Ford, Emmanuelle Seigner, Dominique Pinon, Yves Rénier, John Mahoney, Jimmie Ray Weeks, Alexandra Stewart, Betty Buckley, Marcel Bluwal (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Americký kardiochirurg Richard Walker (Harrison Ford) prichádza so svojou ženou Sondrou (Betty Buckley) na lekársky kongres do Paríža. V hoteli, kde sa ubytujú, jeho manželka záhadne zmizne. Snaží sa ju nájsť, ale márne. Ocitne sa v situácii pripomínajúcej nočnú moru. Je sám v cudzej zemi, nevie po francúzsky, nikoho nepozná a už vôbec nechápe, prečo mu nikto nechce pomôcť. Kamkoľvek sa obráti, naráža na stenu ľahostajnosti maskovanú zdvorilými úsmevmi. Walker však neverí, že by jeho žena odišla za milencom, ako sa mu snaží nahovoriť riaditeľ hotela (Jacques Ciron) i detektívi. Dostáva sa do sveta nočných podnikov, kde sa zoznámi s vyzývavou Michelle (Emmanuelle Seigner), ktorá sa stane jeho nedobrovoľnou sprievodkyňou. Príčinou všetkého je zámena kufrov a to, čo je ukryté v jednom z nich - replika sochy Slobody, v ktorej je ukrytá rozbuška nukleárnej strely... O tú bojujú dve teroristické organizácie. Kým Walkerovi ide o záchranu ženy, dievča sa snaží získať odmenu za nebezpečnú prácu... (TV Markíza)
(viac)Videá (1)
Recenzie (262)
Pro mne snímek zůstává jedním z nejlepších neo-noir filmů 80. let s oblíbenou Emmanuelle Seigner a Harrisonem Fordem. Povrchním pohledem je to možná slabší Polanského film. Jeho příběh nepřekračuje velmi solidní staromódní thriller navzdory nepopiratelné řemeslné dokonalosti. Režie se drží při zemi a nadchne v detailech, jako v závratné scéně přes střechy Paříže s latentním nebezpečím pádu a neokázale vzdává hold americké klasice. Polanského Socha Svobody pro Hitchcocka ve stínu Eiffelovy věže? Produkce: Warner Bros ()
Buldog (mimochodom, fakt blbý názov) ma nikdy nebavil. Divák by ho mal rád už za sústredeného Harrisona Forda, atmosférický Paríž, nepríjemnú scénu na streche alebo za rafinovaný hitchcockovský prístup (McGuffin, hrdinom proti svojej vôli). Lenže to by sa v tom skvelý Roman Polański nesmel tak zamotávať. Z pôsobivej zápletky o mužovi, hľadajúcim vlastnú manželku, sa razom stáva ohratá (pseudo)napínavá báchorka. Priemerný triler. ()
Když se člověk může zbláznit ... A kde prosím ? V Paříži ! Proč ? Protože Polanski udělal z Paříže New York. ___ Je to typický hitchcockovský film, kde je MacGuffin - falešné tajemství, kolem kterého se vše točí, je strach z výšek na střechách Paříže i s nezbytnou závratí, je osudová žena i žena pobočnice - obě v červeném, a hlavně je v něm americký konzervativní poklidný měšťan, který nejdříve nechápe, co se děje, pak ztrácí naději v pomoc odborníků a pak v zuřivé zoufalosti jedná sám na vlastní pěst. Je to hrdina proti své vůli - člověk postupně vyšilující, avšak neústupně vytrvalý jako buldoček zakousnutý do buřtu. Polanski obehrává anglické slovo s francouzským zněním v názvu filmu i všudypřítomnou americkou sochu svobody a hlavně opakuje hitchcockův vzorec "wrong man" (nepravý muž) v absurditě bezmoci jedince před tváří mocenského nebo totálního spiknutí. Dokonce i název spínače Krytron evokuje Krypton amerického Supermana. Polanski napěchoval film nostalgií hraničící se sarkasmem v pomyšlení na Ameriku, zemi svobody, kam se nemůže vrátit, protože by tam byl uvězněn za to, co se přesně nedá dokázat ani vyvrátit. V podstatě Mission Impossible IV opakuje syžet a stavbu Polanského "Frantiku", který když se postaví čelem k problému, vždy ho dotáhne do vítězného konce, jen s tím rozdílem, že Ethan Hunt je předem připraven na vše. ___ Zajímavý je vliv-znak doby. Chybějící obličej manželky hlavního hrdiny filmu vystřižený z rodinné fotky, tento symbolický čtverec otázek, díra v přítomnosti, bylo možné natočit v roce 1988. Dnes by to již nešlo, protože řezat foto nikdo nebude, jen ho zkopíruje do počítače. Co do významů v něm ukrytých je tento snímek stejným "žrádlem" pro filmové teoretiky a psychology jako Godardovo Pohrdání a stejně tak i emočně studeným, přehledným a nezajímavým, možná až na ty svůdné křivky, které potěší oko diváka. ()
Učebnice pro začínající spisovatele (scénáristy, režiséry), str. 9, poznámka pod čarou: Často se stane, že jsme vázáni smlouvou s vydavatelem, ale napadají nás jen velmi slabé a už tisíckrát vytěžené zápletky. V takových případech se někdy osvědčuje příběh rozvíjet zvolna a prvních sto až dvě stě stránek zaměstnat čtenáře líčením různých odboček a drobných příhod, o nichž čtenář v tu chvíli nemůže vědět, že jejich účelem je pouze napínat a zdržovat před trapným odhalením. Tento postup je začátečníkům zapovězen, mohou ho použít jen slavní lidé. (Ti to někdy dělají i dobrovolně, pokud chtějí něco říct, ale nemají co.) Důrazně doporučujeme sjednat výši honoráře pevnou částkou nezávislou na prodaném nákladu. K reedicím takových děl dochází méně často než k sebevraždám čtenářů, v právním smyslu však nejde o trestný čin. Vyhrožuje-li Vám někdo za takové dílo smrtí, nedoporučujeme žádat o ochranu policii, protože přinejmenším někteří policisté Vaši knihu pravděpodobně četli. Někdy je jedinou pomocí útěk do zahraničí. --- Že, Polanski? ()
Výborný Ford - průměrný Polanski. Pokud hledáte podobný námět, zkuste TAKEN je dynamičtější, akčnější a do poslední chvilky napínavější než Polanskiho FRANTIC a i když víme, jak to dopadne, nestíháme o tom přemýšlet, protože Pierre Morel nevynechal jediný záběr, který by nebyl do detailu promyšlený. ()
Galéria (67)
Zaujímavosti (9)
- Nebezpečné scény na pařížských střechách byly ve skutečnosti točeny ve studiu, kde byla v dekoraci postavena celá cesta útěku hlavních hrdinů. (sator)
- Pařížské střechy byly postaveny ve studiu Boulogne. (marcel5)
- Režisér Roman Polanski a herečka Emmanuelle Seigner se po společné práci na tomto filmu vzali 30. srpna 1989. (sator)
Reklama