Réžia:
Roman PolańskiKamera:
Sven NykvistHudba:
Philippe SardeHrajú:
Roman Polański, Isabelle Adjani, Melvyn Douglas, Jo Van Fleet, Bernard Fresson, Lila Kedrova, Claude Dauphin, Patrice Alexsandre, Claude Piéplu, Rufus (viac)Obsahy(1)
Nenápadný úradník Trelkovsky si prenajme v Paríži byt, ktorého predchádzajúca nájomníčka, egyptologička Simone Choule, sa pokúsila o samovraždu skokom z okna. Trelkovsky navštívi Simone v nemocnici, kde sa zoznámi s jej priateľkou Stellou, s ktorou nadviaže vzťah. Postupne však nadobudne presvedčenie, že susedia sa proti nemu sprisahali aby ho dohnali k rovnakému koncu ako Simone... (STV)
(viac)Recenzie (209)
Psychologický thriller od Romana Polanskeho. To znamená rovnako pôsobivý ako tradičné americké žárovky, ale bez ich osvedčených postupov. Je osviežujúce vidieť občas film, v ktorom tvorca dosiahne rovnakého efektu tak svojským, režijne precíteným spôsobom. Hovorí sa tomu filmárske umenie. O to väčšie, keď tvorca stojí za i pred kamerou. ()
Než se stane nájemník nájemníkem, vyskočí z okna mladá žena a protože na její smrti nebo přežití závisí, kdo byt získá, vykoná náš zájemce návštěvu v nemocnici, aby se podíval, jak to s pacientkou - totiž jeho bytem - vypadá. Zraněná žena ho spatří, zařve a skoná. Příběh od začátku nájemníkovi příliš nefandí, jeho smířlivá povaha a beránčí výraz v protikladu s mrzoutstvím a úklady sousedů je totiž něco, co nutí si myslet, že právě z něho se vyklube největší šikanér, na druhé straně to nahrává hledat paralelu v jeho strastech a osudem sebevražedkyně. Samozřejmě, že nakonec je všechno docela jinak a došlo mi to, až když si nájemník koupil malbora místo žitánek. ()
Mistrovská studie paranoidního chování. V podstatě hororový příběh, ve kterém díky mnoha groteskním a absurdním situacím nechybí i humor. Mistr Polanski si zahrál i hlavní roli a opravdu skvěle. Sám tohle své dílko nemá moc rád, ale myslím, že se nemá za co stydět. ()
Polanski po Hnusu a Rosemary potřetí variuje téma „člověk propadající šílenství v nepřátelsky naladěném bytě“. I při své notné úchylnosti mi tato variace, očividně ovlivněná Kafkou, přišla nejsrozumitelnější. S typickým režisérovým cynismem demonstruje kontinuální deptání jedince společností, která v rámci určitých zvrácených pravidel nepřipouští žádné odchylky. Trelkovsky (absence křestního jména tohoto polského imigranta zdůrazňuje autobiografickou rovinu díla) si příliš pozdě uvědomuje, kam ho přivede bezvýhradný konformismus. On si možná přivykne prostředí, ale prostředí nikdy nepřivykne jemu. Stejně jako Rosemary lze i Nájemníka pohodlně číst vícero způsoby, aniž by nám bylo poskytnuto vodítko, kteréže čtení je správné (kam zmizely ty odpadky?). Ať kterékoliv, k dobré náladě nepomůže. Kýbly negativismu je poskvrněn celý film, nejvíce absurdní závěr s dvojitou poctou Oknu do dvora. Hitchcock holt nebyl jediný, kdo rád přeháněl. 80% Zajímavé komentáře: genetique, mm13 , jatamansi ()
Roman Polanski zde předvedl, že umí nejenom skvěle režírovat, ale i herecky na svých bedrech utáhne celý film. Nájemník je ukázkovým příkladem psychologického thrilleru s hororovými prvky a honosí se opravdu pořádnou paranoidní atmosférou. Ne že bych při sledování strachy nedýchal, ale rozhodně jsem se nenudil. 85% ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $1,924,733║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Horor? Vy jste se báli? Já tedy vůbec. Bohužel. Roman Polanski se obsadil do hlavní role svého filmu, což možná dělat neměl. Pak často ztrácí objektivní úsudek o hereckém výkonu a ten je takový prazvláštní. Možná mi jen jeho obličej moc nesedí a nebo prostě mohl zvolit zajímavějšího a charismatičtějšího herce. Tak jako tak je tohle slaboučký odvar velmi podobné Rosemary má děťatko. Osm let po tomto skvělém hororu se Polanski vrátil do podobné řeky a místo klidného přechodu po mělčině tentokrát spadl do malé propasti, v které se dost často utápěl. Teror, bytová jednotka a nějaká varianta magie, spojuje nejen tento film a Rosemary, ale také slaboučký a snad nejhorší film Polanskeho, Hnus. Velmi slabé 3* a zdvižený prst, takovéhle filmy netočí velcí režiséři. ()
Romana Polanská před kamerou vynikající, ale její mužné alter ego za kamerou tentokrát takové mdlé a nijaké. Oproti spřízněnému Hnusu se nepodařilo vyvolat znepokojivě hypnotickou atmosféru a tak je to většinu stopáže prostě jen nudné. ()
Deprese, hnus a paranoia tu panují ve všech koutech. Roman Polanski umí točit, tak že vám to zaleze pod kůži. Jeho největší síla je v tom, že dokáže navodit znepokojující atmosféru téměř z ničeho a je naprostý mistr gradace, která se stupňuje až do hororově groteskních rozměrů. Žádný jiný režisér neumí natočit důchodce stojícho na hajzlu celé hodiny a upřeně koukajícího na hieroglyfy, tak aby to bylo opravdu hrozivé a tajemné. (myšleno opravdu upřímně) A ta surrealistická "přehlídka" ve dvoře, když si důchodci kopou s hlavou a převlíkaj postiženou holku za kašpárka přičemž si všimnou, že je sleduje Polanski převlečenej za ženskou, tak se mu začínaj dobývat do bytu jak zombie, neměla chybu. Byla hrozivá a znepokojující, ale už jsem se prostě smál. ()
Aby se Trelkovsky mohl nastěhovat do bytu, musí předchozí nájemnice zemřít. To bude, jak se zdá, věcí hodin, maximálně dní. Po skoku z okna leží celá zafačovaná v nemocnici a všichni už o ní mluví v minulém čase. Prvořadým úkolem hrdiny je tedy spíš přesvědčit akurátního majitele domu, zakyslou domovnici a další nájemníky, že právě on je hoden být přijat mezi ně. Věci se začnou vymykat kontrole, Trelkovsky se při vší snaze udělat dobrý dojem dopouští jednoho prohřešku za druhým, skoro jako Peter Sellers ve Večírku, a v domě plném komplikovaných vztahů, v nichž se neorientuje, se stává nežádoucí osobou... "Není to jen špatný film, je to blamáž," vykřikoval Roger Ebert v dobové recenzi, jako by se cítil podvedený, a dával Polanskému za příklad tucty jiných hororů, které v dané sezóně viděl. Nejspíš proto, že americká distribuce se snažila divákům chápání filmu trochu nešťatsně usnadnit tím, že prezentovala Nájemníka jako horor bez dalších přívlastků. Ano, je tísnivý, zabydlený groteskními charaktery, velmi podivně, "přiopile" nasnímaný a záměrně nevymezuje viditelné hranice mezi realitou a hrdinovými halucinacemi. Pořád je to ale spíš expresivní drama úzkosti a obav jedince mezi jakousi ustálenou společností, do které chce, ale neumí zapadnout. Drama, které může mít obecnější rámec, kde dům může znamenat zemi a nájemník přistěhovalce. Film je výborný mimo jiné právě v tom, že nabízí víc možností, co si z něj vzít. Nakolik věřit ve spolehlivost toho, co ukazuje, nebo domýšlet, co jiného to může znamenat. Můžete Trelkovského chápat prostě jako imigranta, který se pokouší integrovat mezi starousedlíky, ti mají špatnou zkušenost s někým podobným a proto mu věc neusnadňují. Nebo jako člověka, který se jim tak násilně snaží vlísat do přízně proto, aby skryl nebo omluvil nějaký vlastní tajený problém. Pokud jsem něco nepřeslechl, ve filmu nepadne žádná zmínka o tom, proč Trelkovsky emigroval, zato se dozvíme, že už je ve Francii dlouho (pořád zdůrazňuje, že je francouzský občan a jeho občanský průkaz, který ukáže na policejní stanici, se téměř rozpadá opotřebovaností). Není tedy mezi nedůvěřivými Francouzi nováčkem, jeho paranoia a sociální negramotnost musí mít nějaké kořeny v minulosti a ty se dají domýšlet z jednotlivých situací. Stejně tak hostilní chování domorodců souvisí s Trelkovského předchůdkyní, tajemnou Simone Choules, a domýšlet, co asi byla zač, proč jim tak vadila a nakolik to souvisí s její sebevraždou, poskytuje dost zábavy na celý film, který díky tomu, jak diváka zaměstnává, uběhne jako voda. Doporučuju všem, kteří rádi čtou mezi řádky a neurazí je, když je film tu a tam zavede do slepé uličky. Těm, kteří očekávají horror, naopak radím, ať tentokrát sleví ze svých nároků. 80% ()
Roman Polanski zažívá trable se sousedy, v jednom pařížském domě, jako čím dál znepokojenější mladý nájemník. Je tu malý problém a tím je lehce přetažená stopáž, stejně je to ale nadmíru povedený psychothriller-o-horror, s hezkým prostředím a dobrou atmosférou. Polanski má talent, a tento film je z jeho tří "bytových" hororů takový nejživější. ()
Tehdá v roce 1976 bylo nahlížení na filmy určitě odlišné, a tak je dost možné, že byl Nájemník řadou fanoušků oslavován jako druhé "Okno do dvora", bohužel dnes, s odstupem času, vidím mezi horrory Hitchcocka a Polanského propastný rozdíl. Nájemník (podobně jako Rosemary má děťátko) se mi jeví příliš rozvleklý, dobrou 3/4 filmu sledujeme jen potácení se hlavní postavy od jednoho podivného souseda k druhému - on příliš zdvořilý a lidé kolem něj příliš otravní - nezajímavá nuda, nemohu to nazvat jinak, protože děj mi skutečně nic víc nenabízí. Menší satisfakce přichází v poslední čtvrtině, kdy nájemníkova paranoia začíná gradovat, atmosféra konečně nabírá určitý tvar a diváci si mohou aspoň klást otázky, čemu věřit... 5/10 ()
Polanski po Hnusu a Rosemary do třetice vypráví příběh rozpadu osobnosti v jednom bytě, přičemž tentokrát se vyšvihl i před kameru. A mě to zase moc nebaví, zase mi přijde, že by se dalo na mysteriózno a napětí tlačit mnohem víc a že by dost prospělo to o půlhodinu zkrátit a vykašlat se na humor. Škoda, úvodní švenkování po starém ušmudlaném vnitrobloku bylo super a navnadilo na atmosférickou podívanou. A Adjani s brýlemi velmi sexy. ()
Řekl bych, poněkud přeceněný film. Nápad je dobrý, především v první půli, kde režisér rozehrává hru plnou znepokojivých náznaků a netlačí na pilu, má snímek slušnou atmosféru, v některých momentech je film i komediálně zábavný, přestože jde v první řadě o psychothriller s hororovou atmosférou. Bohužel v druhé polovině už scénář rozehrává až příliš divoké představení kolem psychózy hlavního hrdiny a postupného rozpadu jeho psychiky. Problém je i v tom, že Polanski herec zdaleka nedosahuje kvalit Polanskeho režiséra, takže platí, že filmy, kde se Polanski obsadí do hlavní role, jsou o poznání slabší. Právě tam, kde má film gradovat a ukázat paranoiu svého hrdiny, tak tam byl namístě nějaký charismatický herec typu Jacka Nicholsona. Polanski uhraje první půli, kde mu stačí ukazovat svůj nesmělý kukuč, ale tam, kde má rozehrát širokou paletu emocí, už selhává. Celkový dojem: 55 %. ()
Film se rozjíždí pomalu, ale tento fakt napomáhá tomu, abychom se dobře seznámili s postavou nového nájemníka a jeho sousedy. Po čase se začne vytvářet atmosféra, která houstne a napětí, které postupně graduje. K tomu už zbývá jen nějaký dobře udělaný konec a je to jasných 5*, že? Ne. Konec mě naprosto minul a nájemníkova proměna mě natolik znechutila, že nechybělo moc, abych snímek ještě před posledním záběrem vypnul. Nájemník nabízí výbornou atmosféru, napětí a Polanského herecký výkon. Bohužel režisérovo naprosté selhání ke konci filmu a dvouhodinové čekání na takhle, promiňtě mi ty přívlastky, dementní a trapnou pointu, sráží moje hodnocení na lepší, leč jen 3*. ()
Po Hnusu a Rosemary poslední znepokojující korálek na šňůrku „Apartment Trilogy“. Křehké sousedské vztahy jako odraz těch mezilidských, kafkovské motivy (sociální odcizení, klaustrofobie, deviace, paranoia) jako odraz režisérova osobního života. Psychické a emociální zhroucení je myslím na místě (on bohatě stačí i zvuk kapající vody), ovšem něco mi bránilo se do Nájemníka dostatečně ponořit a od „Dressed to Overkill“ to bylo jenom horší.. Polanski mi subtilností svého hereckého projevu připomínal Jiřího Hrzána.. ()
Konečne sa nejaký horrorový príbeh svojou genialitou syrového spracovania, hereckou dominanciou, režisérskou prehľadnosťou, jednoduchosťou a zároveň majstrovskou prekombinovanosťou aspoň priblížil k absolútnemu 'The Shining'. Film, pri ktorom nenaháňa strach masový vrah, ani mysteriózni duchovia. Film, pri ktorom naháňa strach neznámo, paranoja na vrcholnej úrovni stvárnenia podobného stavu. Už od začiatku je to perfektne napísané, po určitej dobe so skvelými hercami a ich postavami, som aj zabudol, že sa má jednať o film s prvkami horroru, no po zlome v druhej hodinke stopáže prichádzajú minúty napätia a strachu s pekne dusnou atmosférou a nakoniec skvelo zvládnutý morbídny záver. 90%. ()
kam se hrabou všechny ty utrhané údy, polámané kosti, uřezané hlavy a hektolitry krve na tohle psycho od romana polanskiho (a s romanem polanskim) v nejlepší formě!!! ()
Perfektní psycho, které na mě zapůsobilo jako už dlouho nic. Jasných pět hvězd bez váhání. Polanski se jako režisér opět předvedl v tom nejlepším světle a především i jako herec odvedl výbornou práci. ()
Zbožňujem všemožné hry s divákovými nervami, a tak som si Polanskiho temnú, náramne paranoidnú postavu Tellkovského značne vychutnávala. Polanski opäť pracuje s prvkami, charakteristickými pre Rosemary a aj tu má divák, ktorý sa ľahko nechá nachytať psychologickými manévrami, občas problém rozlíšiť medzi tým, čo sa deje v skutočnosti alebo len v znepokojivej mysli hlavného hrdinu. Príjemne absurdný, osobitý, myšlienkovo univerzálny, formálne syrový thriler, ktorý ma ani minútu nenudil. ()
Reklama