Réžia:
Sydney PollackKamera:
Harry Stradling Jr.Hudba:
Marvin HamlischHrajú:
Barbra Streisand, Robert Redford, Bradford Dillman, Lois Chiles, Patrick O'Neal, Viveca Lindfors, Allyn Ann McLerie, Murray Hamilton, Herb Edelman (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Katie a Hubbel by ani nemohli byť rozdielnejší. Ona je židovka so silným ľavicovým a protivojnovým presvedčením, on pochádza z privilegovaných pomerov a o politiku sa nijako zvlášť nezaujíma. Stretnú sa počas štúdií, no náznaky ich vzájomnej príťažlivosti nikam nevedú a po škole sa ich cesty rozídu. Opäť sa stretnú až na konci 2. svetovej vojny, keď Katie pracuje v rádiu a Hubbel sa po službe v armáde vracia späť do civilného života. Tentokrát sa do seba zamilujú, no ich odlišnosti vzťahu v turbulentnej dobe neprajú... (RTVS)
(viac)Recenzie (178)
70%. Neni to zcela muj šálek kafíčka, tehnle film. Ale Bobby je sympaťák jako vždycky a celkem nenásilně tu sledujem důležitou část dějin Ameriky. ()
Barbře i Robertovi to ohromně sluší. Příběh jak se seznamují a scházejí a rozcházejí byl milý a místy zábavný. Vlastně jediný a bohužel dost podstatný problém pro mě byla povaha Katie. Ani ne tak její politické přesvědčení, nedostatek nadhledu a humoru, ani její tendence neustále poučovat a bojovat, ale ta nechutná podbízivost s jakou se snažila získat Hubbella. Bylo to fak nechutný a na Hubbellově místě bych jí prostě dala ty prášky na spaní a snažila se zapomenout, že někdo tak hystericky zamilovaný existuje. ()
Spouštějícím elementem pro to, abych se podívala na tenhle film, byl kdysi dávno seriál Sex ve městě. Těšila jsem se hodně, protože tamější scéna, která variovala závěrečnou scénu z tohoto filmu, mi z paměti doteď nevymizela, byla nabitá emocemi a mi se chtělo řvát. Něco podobného jsem očekávala i od filmu Takoví jsme byli. Jsem však mírně zklamána. Herci byli výborní, titulní píseň je nádherná, politika jako skoro stěžejní téma v romanticko-dramatickém příběhu zaujme, ale jako celek mě tento snímek až tak neoslovil. Nekonaly se výbuchy emocí, dokonce i ten konec mě nechal chladnou. Škoda. ()
Krásný snímek o lásce dvou tolik rozdílných charakterů, která prochází těžkými zkouškami právě pod vlivem naprosto odlišného vnímání světa i rozdílného společenského původu. Nebýt pár slabších míst v první půlce, bylo by to na pět hvězd. V druhé půlce přituhne, do vztahu se vkrádá napětí a poté nastupuje nostalgie – začíná to rozmluvou dvou starých kamarádů na lodi o nejlepším roce, ale nic to není ve srovnání s koncem, závěrečná scéna by mohla sloužit jako názorná ukázka definice nostalgie. Zároveň tahle scéna v lecčems předjímá pozdější Pollackovy Vzpomínky na Afriku. ()
I kdyby měl snímek posloužit jen jako takový dvouhodinový videoklip k nezapomenutelné titulní písni Marvina Hamlische, bude to dobře. ()
Casto mi vo filmoch staci len silny pribeh, kvalitna rezia a herecke vykony na urovni. A presne tomu bolo tak aj v Takovi jsme byli od Sydney Pollacka,. Viac netreba. 79 % ()
Milostný příběh, který tentokrát netypicky stojí a padá na problému politické a vůbec společenské angažovanosti v roli hlavní překážky vztahu. Hubell je typický požitkář. Vše se mu daří téměř samo a mezi lidmi je oblíbený. Katie naopak funguje jako nonstop workoholička, ale zase tak moc se jí toho nedaří a už vůbec to pro ni není jednoduché. Přesvědčit někoho, aby se přiklonil k jejímu názoru, se zdá být téměř nadlidským úkolem. Tihle dva se i přesto sblíží, jak už to ve filmech bývá, ve filmu ale jejich vztah prochází zajímavými proměnami a kompromisy. Líbilo se mi, že ústředním problémem jejich soužití je zde naladění a pohled na svět, představovaný právě politikou, což vychází přímo z hrdinů samotných, než aby byl nastavený jejich okolím. Vytváří to mnohem větší prostor pro zamyšlení se nad tím, nakolik se může člověk působením lásky přizpůsobit druhému a potlačit vlastní náturu, aby to nebylo psychicky škodlivé. Vizuálně naopak docela typický hollywoodský film svým scénářem odhaluje důležité téma. ()
Film na který jsem moc mladá. Herecký koncert Barbry a Roberta, který si ráda zopakuji, ale asi až za pár let. ()
Film má své kouzlo. Titulní píseň nádherná, Robert Redford sexy chlap a Barbra Streisand židovka posedlá politikou. Politika ve filmu zaujme, ale i tak jsem necítila skoro žádné emoce. Občas jsem se pousmála. Na konci jsem nic necítila. Ale na film se koukat rozhodně dá. ()
Nepříliš poutavé, nepříliš romantické. Avšak nikoliv nudné a herecký výkon MechaStreisandy je opravdu výjimečný. Přesto, jedno skouknutí je akorát. ()
Velke zklamani. Dvouhodinova nuda ve hvezdnem obsazeni plna prazdnych plku. Spatny dabing nicemu neprida. ()
A tak to prostě chodí. Film, co si nepřikrášluje. Podobný situace se můžou stát i nám. Proto je to tak skvělý. Ne, jako v jiných romantických filmech. ()
Ten film má atmosféru, jaká se jen tak nezdaří. Je to díky hercům, kostýmům, kulisám. Příběh se nevleče, má spád a energii, zrovna tak, jako Katie. Je pravda, že B.S. zase přehrává, ale to je u ní vždycky, tady mi to však nevadí, naopak je to v tomto filmu velkou devízou. Skvělé dialogy, vtipné i břitké. A ano,člověk má ambice a plány a také svá přesvědčení. Katie si myslí, že by měli mít s mužem stejné vize a Hubbell by se jí zřejmě podřídil. Jenomže to nejde, Katie touží po tom, aby její přesvědčení bylo i jeho. Ale ví, že není. Proto odejde, chce všechno, nebo nic! Škoda, kdoví, jestli časem nelituje, ale to už by byl zase jiný příběh. Takže" já chci, aby pršelo!" ()
... nezanedbatelnými příspěvky, rozesetými v próze života. S kapitolami, orámovanými výboji aktivismu Barbry, mužnou hrudí, sladkou melancholií, blankytně nebeskou modří, "vmetenou" do očí Robertových, které nekapitulovaly. Ten vpravdě něžný čas. Léta nesnadně budovaná, léty iritovaná, neshodami z(a)tracená, kdy ONA se rozhodla nemlčet. ON v nerozumných dobách rozumně odejít. ()
31. Zlatý Glóbus za rok 1973 - cena (1) - *Nejlepší filmová píseň - "The Way We Were" - Hudba Marvin Hamlisch, text Alan Bergman, Marilyn Bergman + nominace (1) - Nejlepší herečka (drama) - Barbra Streisand ()
Viděla jsem podruhé a ubírám hvězdu. Mezi dobou, kdy jsem vychvalovaný film viděla poprvé a kdy teď podruhé, uplynula pěkná řádka let a Streisandová neskutečně užvaněná ve všech filmech mi začala lézt na nervy, i jako zpěvačka. Zato jsem ale začala mít ráda Redforda, i proto, že udělal něco smysluplného a vypiplal filmový festival Sundance. V době, kdy byl všude vyzdvihován jako největší krasavec, se mi vůbec nelíbil. Na druhou stranu mi ale nikdy nevadil jako herec, v Butch Cassidy....a v Podrazu byl perfektní. Teď ho beru pro jeho uměřené herectví a myslím, že v tomhle filmu byl právě takový, jak se mi teď na stará kolena líbí. Velmi civilní, uměřený a trochu smutný. Pokud jde o film samotný, nebyl, aspoň pro mě, dost dobrý na to, aby "přebil" tu moji averzi ke Streisandové, abych se do něj ponořila a řekla si: tak to je teda velký příběh! To musím vidět znovu! Neřekla jsem si to před x lety v kině a teď už vůbec ne. ()
O tom, že protiklady se přitahují, ale společný život pro ně bývá někdy HODNĚ obtížný, zvláště když se hluboce oddaný a horoucí vztah stane maličko jednostrannou a vynucenou záležitostí ... Podmanivý příběh veliké lásky v těch napůl zapomenutých časech plných nostalgie, kdy válku světovou nenápadně vystřídala válka studená - i Státy měly svá "padesátá léta". ()
SPOILER! Pro mě zklamání na celé čáře. Katie byla nesnesitelná stíhačka, nikdy jsem neměla pocit, že by ji Hubbell byť jen trochu chtěl. A svým ponižováním mi neskutečně lezla na nervy. Tahle dvojice se mi prostě nedostala pod kůži. A přechody mezi jednotlivým obdobím byly zfilmovány dost zmateně a mě to prostě nedávalo smysl. Navíc - opravdu nechápu, že se Hubbell naprosto beze slova vykašlal na svoji dceru. 20% ()
Takoví jsme byli. Nikdy to nebolo bez komplikácii, ale bolo to krásne.To si vie povedat asi kazdy z nas. Velmi som fandil hlavnym hrdinom, nuz ale nie vsetko v zivote vyjde podla nasich predstav. Barbra Streisand bola nadherna, tie jej oci su doslova magicke a Robert Redford akoby Bratovi Pittovi z oka vypadol :) No a nemozno nespomenut tu uzasnu oscarovu hudbu, ktora dava tomuto filmu ten spravny romanticky nadych. ()
Stačí , aby Barbra začala zpívat " The Way We Were" a už se mi derou slzy do očí, i když mně chvílema s těmi svými rudými agitkami leze na nervy. Mimochodem Robert s ní měl velkou trpělivost. Jo, jo láska je mocná čarodějka. Tenhle film mě vždycky dostane na kolena. Neskutečně jim to sekne a v tomhle filmu je miluju. Výbornej scénař,perfektně natočené o hudbě ani nemluvím. Takové filmy se už dnes netočí. ()
Reklama