Réžia:
Alain BerlinerKamera:
Yves CapeHudba:
Dominique DalcanHrajú:
Georges Du Fresne, Michèle Laroque, Jean-Philippe Écoffey, Hélène Vincent, Laurence Bibot, Marie Bunel, Anne Coesens, Jean-François Gallotte (viac)Obsahy(1)
Sedemročný Ludovico žije v kruhu milujúcej rodiny. Ale len do chvíle, keď okoliu začne byť podozrivá jeho záľuba v obliekaní si dievčenských šiat. Ludovic je totiž dievčatko uväznené v tele chlapca. Verí, že keď raz dospeje, premení sa na na skutočnú ženu. Jeho rodičia dlho považujú prezliekanie, túžbu po dlhých vlasoch a hru s bábikami za detský rozmar. Tlak susedov a školy však začína byť neznesiteľný. V malej predmestskej komunite sa klebety rýchlo šíria. Situácia sa vyhrocuje, keď Ludovica kvôli inakosti vylúčia zo školy a jeho otec stratí prácu. Sedenia u psychológa nenapredujú tak, ako by si Ludovicovi rodičia predstavovali a nakoniec strácajú trpezlivosť i rozvahu. Film sa venuje problematike transexuality a intolerancie prostredníctvom bežných aspektov každodenného života. Zachytáva reakcie rodiny, nevraživosť komunity i detský svet, ktorý sa voči nevraživosti nevie brániť a dianie okolo reflektuje citlivým pohľadom. Film získal Zlatý glóbus za najlepší zahraničný film, Európsku filmovú cenu za najlepší scenár, Kryštálový glóbus na MFF Karlovy Vary a množstvo iných ocenení. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (30)
O silne presadzovanom predsudku voči odlišnosti, spôsobiacemu trápenie celej rodine. Nie je to v obdobných prípadoch vždy tak? Za väčšinu ľudských trápení sú zodpovedné názory okolia na inakosť voči fádneho priemeru, ktorý predstavuje práve toto okolie. Začína to postrannými pohľadmi, pokračuje čím ďalej, tým viac odsudzujúcimi a nenávistnými poznámkami, vyhýbaním sa a nepozývaním a končí vyhostením z komunity uniformných, konvencie ctiacich občiankov. Režisér citlivo vyhmatol najdôležitejšie tézy a pospájal ich do príbehu chlapca, ktorému sa páčilo byť dievčatkom. Naviac sa mu podarilo pre titulnú úlohu zohnať veľmi presvedčivého herca a vytvoriť tak výborný film (s trošku prestreleným záverom). ()
Velké filmové zamyšlení nad tím, co je to odlišnost a jak se k ní stavět a reflektovat ji. Příběh malého chlapce, který se rád obléká jako holčička a jehož ideálním světem je svět růžového reklamního bilboardu plný růžových dívčích šatiček, je tak bolestný a neodvratně spěje ke katastrofě, neboť okolí není schopno akceptovat odlišné chování a oblékání, že slouží jako dokonalý symbol slepé a zákeřné konzervativní malosti maloměšťáckého světa... Jak tupé hejno černých vran uklove tu nevině růžovou... Podobné filmy: Kluci nepláčou, Transamerika, Konec dětství ()
Pravdou je, že mi tie dobre mienené fantazijné vsuvky s poletujúcou ružovou barbinou moc nesadli. Ale okrem toho výborná práca, oceňujem hlavne toho chlapca, ktorý svoju postavu transgender dieťaťa zvládol priam fantasticky, určite má leví podiel na úspechu tohto filmu. Ale ani ostatné stránky filmu nesklamali. Citlivo a realisticky natočené a so všetkými možnými charakterovými aspektami, ktoré k tejto téme patria. Hlavne to pokrytectvo okolo chlapca bolo smutné. Na druhú stranu sa mi ale zdalo charakterové rozvrstvenie jednotlivých členov rodiny a najbližších susedov chlapca až moc okato nalinajkované. Celkovo však veľká spokojnosť, slušný nadpriemer. 80/100 ()
Ke zhlédnutí filmu mě nalákalo zajímavé téma a zdejší vysoké hodnocením ostatních uživatelů. No, ale jak už se mi tak občas stává, má volba mi moc radosti neudělala. Téma je zpracováno neuvěřitelně povrchně a hloupě. Celou dobu mě rozčilovaly především tupé předvídatelné dialogy, jež mezi sebou vedly nesympatické postavy, pohybující se v blízkém okolí nebohého hlavního hrdiny a spolu s nimi scény, zachycující snění malého Ludovica o panenkách, šatičkách a růžovoučkém životě...Tohle není odsudek menšinové společnosti. Jen některé filmy o ní stojí za starou belu. Tohle je bohužel jeden z nich. ()
Tak hloupě jásavé uchopení vcelku vážného tématu, že jsem pro jistotu zacouvala na úvodní titulky, jestli si nějakým hrozným omylem nepouštím Strašidla ze Spessartu. Přes veškerou snahu nemělo trápení girlboye Ludovica šanci mě zasáhnout a svou odlehčující složkou bohužel ani pobavit... nadhled a ironii zastoupila bezradná, nepoctivostí zavánějící stylizace a řada nepravděpodobných situací mě jen utvrdila v přesvědčení, že bez srdce to bylo natočené, ne zhlédnuté. ()
Reklama