Réžia:
Otto PremingerScenár:
Wendell MayesKamera:
Sam LeavittHudba:
Duke EllingtonHrajú:
James Stewart, Lee Remick, Ben Gazzara, Arthur O'Connell, Eve Arden, Kathryn Grant, George C. Scott, Orson Bean, Russ Brown, Murray Hamilton, Duke Ellington (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Film líčí případ pomstěného znásilnění. Jeho hrdinou je venkovský advokát Paul Biegler, který převezme obhajobu poručíka Maniona, obviněného z vraždy muže, který znásilnil jeho vyzývavou ženu Lauru. (oficiálny text distribútora)
Videá (1)
Recenzie (111)
Dost možná nejlepší film ze soudního prostředí, co jsem kdy viděl. Začátek je trochu vláčný a Bieglerovo vyšetřování se vleče, ale se začátkem hlavního líčení se styl přepíná na verbální hru kočky s myší, přičemž role se neustále střídají. Nejedná se v žádném případě o dramatické vyšetřování mimo soudní síň, jak to ve filmech často bývá. Tady je hlavní scénou soudní síň a v ní zůstaneme skoro dvě hodiny. Viděl jsem to anglicky s anglickými a to byl dialogový koncert. Že byl James Stewart bůh není nutné pochybovat, ale proti George C. Scottovi je sotva třetinový, ten chlap byl mistr všech mistrů a to už jsem o něm napsal mockrát. Všichni herci perfektně vybraní, "vyzývavá" Laura (Lee Remick) předvedla hned několikanásobnou chameleóní proměnu charakteru, a ačkoliv jsem si výsledek poroty tipl špatně (ovlivnila mě scéna posledního setkání Laury s Bieglerem na schodech před vyhlášením verdiktu), zklamán nejsem. Edit po české verzi: Cupák na Stewartovi dvě a půl hodiny, to je balada pro uši a když se do toho pustí se Sobie Sejkem, srdce plesá. Skvěle dabuje i Brabec mnou v komentáři vyzdvihnutého George C. Scotta, lahodný hlásek dodala Angelika Švormová. Musím ale říct, že anglická verze ve mně zanechala hlubší dojem, ta jazyková ekvilibristika se nutně v českém překladu pokrátila. ()
První hodina je naprosto zbytečná a nudná, nebýt Ellingtonovy hudby, film bych pohrdavě vypnula. Přesunem do soudní síně začíná napínavá konverzačka. Ale než se k ní film prokouše, je k uzoufání nudný. To si skutečně mnohem raději pustím neskonale zábavnější kriminálku ze stejného roku Marie-Octobre . ()
Ta dramata ze soudní síně jsou prostě skvělá. Alespoň v tomhle případě to opět platí. Vůbec nejde o to, aby divák viděl, jak k vraždě došlo, jde hlavně o to, jak je popsána, a to naprosto stačí. Je to silné, protože obhájci to silným dělají. Skvělé herecké výkony, kdy James Stewart opět ukazuje, jakou legendou byl. Na toho člověka bych se mohl dívat pořád. Preminger vše ještě podtrhává výbornou režií. ()
Precizní. Po celou - úctyhodnou stopáž se divák nenudí, ač lehké zkrácení by filmu velice pomohlo. Skvělé herecké výkony, scénář i režie. Lahůdka, a po 12 rozhněvaných mužích nejlepší drama z prostředí soudu, jaké jsem prozatím viděl. K dokonalosti chyběla snad pouze nějaká ta silná scéna (ne, že by se několik vyhrocených nenašlo, nemají však takový emocionální náboj jako v 12).85% ()
Mám rád americká soudní dramata, protože jde často o snímky plné emocí, překvapivých zvratů, snímky až do konce napínavé... Svědek obžaloby, Pan Smith přichází, Dvanáct rozhněvaných mužů, Stezky slávy... Samé filmy, u nichž jsem napětím nedýchal. A pak tu je veleslavná Anatomie vraždy, o které spousta lidí mluví jako o nejlepším soudním dramatu všech dob.. a já prostě nevím proč. Ne že by to bylo špatné, herci jsou úžasní a scénář přelomový - kdo by si v roce ´59 vybral jako téma svého filmu znásilnění? Jenomže 160 minut je neuvěřitelná stopáž na to, že se asi dvě třetiny filmu odehrávají jako konverzačka v jedné místnosti. Otto Preminger neměl rád flashbacky, nechtěl dovysvětlovat, naopak chtěl ponechat prostor pro fantazii. Tomu rozumím. Svět není černobílý a i v tomto filmu je všechno jaksi pokřivené.. Hlavní sympaťák (James Stewart), takový milý starosvětský právník obhajuje člověka, který v afektu (asi?) nastřílel celý zásobník do muže, který (asi?) znásilnil jeho ženu. Hlavní "záporák" - slizký, arogantní právník - pak má dokázat, že to bylo chladnokrevně a vrah má jít do vězení. Názory se pořád překlápějí, dobří pomáhají zlým a naopak, a lidi pořád mluví a mluví a mluví bez jediného úlevného prostřihu někam jinam (o ten se aspoň trochu pokoušejí postavy sekretářky a Paulova přítele-alkoholika; ty ovšem děj nikam neposouvají a jejich osudy bohužel vyznívají do prázdna). Nakonec se co se případu týká stejně nic nevyřeší, divák i po závěrečných titulkách pořád neví, co se stalo, což je sice jako záměr zajímavé, ale po skoro tříhodinovém sledování bych ocenil nějaké jasnější vyznění. Ve filmech, které jsem jmenoval na začátku je sugestivnost způsobena tím, že divák sleduje postavy, které se perou s osudem, z posledních sil se snaží domoci spravedlnosti a zvítězit v souboji s chladným světem paragrafů. A to je právě to, co mi v tomto zajímavém, leč chladném soudním dramatu chybí... ()
Galéria (56)
Zaujímavosti (17)
- Krom toho že Duke Ellington pro film udělal hudbu tak si i zahrál v malé cameo roli jako "Pie-Eye." (formelin)
- V roce 2012 byl film zařazen do Národního filmového registru USA, který je součástí knihovny amerického Kongresu. (Snorlax)
- Vyzývavá a flirtující Manionova žena Laura (Lee Remick) je velmi fixovaná na svého psíka Muffa a neustále o něm mluví. „Muff“ je přitom anglický slangový výraz pro vagínu. (Please)
Reklama