Obsahy(1)
Na svém prvním velkém plese se Nataša Rostovová seznámila s knížetem Andrejem Bolkonským. Zamilovali se do sebe a kníže Andrej přijíždí do domu Rostovových žádat o ruku mladé hraběnky. Získal svolení, ale z celé řady důvodů byla svatba odložena o rok. Nedlouho před vypršením stanoveného termínu uzavření sňatku se v salónu Elen Bezuchovové přiznává její bratr Anatol Kuragin k zoufalé lásce k Nataše. Nataše se rozhodne s Anatolem uprchnout. Uprchlíci jsou však včas zastaveni. Kníže Andrej ruší dohodu a vrací Nataše její dopisy i portrét.
Toto gigantické, výpravné filmové dílo, natočené na motivy stejnojmenného románu velkého ruského spisovatele Lva Nikolajeviče Tolstého, vzbudilo nadšené ovace filmových kritiků po celém světě. K natáčení scén z bitev, jako například Bitvy u Borodina nebo požáru Moskvy v roce 1812 byla povolána pravidelná armáda a také jízdní pluk, vytvořený speciálně pro tento účel. Exteriérových natáčení se v davových scénách účastnilo více než 120 000 vojáků. Pro potřeby produkce bylo vytvořeno více než 35 000 kostýmů. Detaily z všedního, každodenního života v Rusku devatenáctého století, dobové kostýmy, společnost a její zvyky, psychologické portréty a hrdinství národa, sláva ruských zbraní – to vše přitahuje diváka stejnou měrou jako milostný příběh úchvatné Nataši Rostovové a knížete Andreje Bolkonského. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (47)
Přiznám se, že si s hodnocením nejsem jistý. Druhý díl se zaměřuje nejvíce na Natašu, z čehož podle očekávání vyplynula romantická dějová linie. Knihu jsem nečetl, ale co o ní vím, tak v druhém díle bylo podstatně více války, než je zde ve filmu. Navíc představitelka Nataši se snaží, nutno dodat marně, vyrovnat Audrey Hepburn, která si stejnou roli zahrála v americké verzi. To vše nahrává čtyřem hvězdám. Ovšem na druhou stranu, nezměnila se technická kvalita - u minulého dílu jsem zapomněl pochválit zobrazení děje z několika úhlů zároveň - v jednu chvíli slyšíme jak Natašu, tak Bolkonského. Líbila se mi kamera, vypíchnu konkrétně sekvenci na bále. Nataša též vynahrazuje romantiku pro určitou skupinu, mezi kterou bych se rád počítal, filozofickými úvahami. Souhlasím i s do dnešního dne jediným komentářem DaViDa´82: nevěřil jsem, že by nedostatek bitev nebyl deficit. Jako obvykle jsem se mýlil, tentokrát jsou ty dialogové scény, o kterých jsem prohlásil, že jsou sice dějotvorné, ale nijak závratný zážitek nezanechají, mnohem, mnohem lepší. Tentokrát mě naštěstí zaujal závěr vzhledem k pochopení jej a navíc nám bylo ukázáno, že se mám ve třetím díle na co těšit. Ovšem mezi Bolkonského požádáním o ruku a závěrem samotným ne všechny momenty dokáží nějak plnohodnotně zabavit. Co se tedy hodnocení týče, pět hvězd mi opravdu přijde až moc, ale... čtyři hvězdy zase málo. Nakonec se jazýček vah přiklonil díky oné technické kvalitě k lepšímu hodnocení, ale vězte, že těchto pět hvězd je asi nejslabších, jaké jsem kdy zde udělil. Při prvním filmu jsem známkoval pětaosmdesáti procenty, ale pokud oba díly porovnám, ten první mi vychází z duelu vítězně. ()
Po vojne v prvej časti, prišiel v druhej mier a záležitosti vzťahov. Film nie je zbytočne preťahovaný, je umelecky spravený s úžasnou kamerou a efektami, dialógmi, proste je to starší klenot. Vidíte, aké jednoduché je spraviť perfektný film aj bez tisícov komparzistov. Ale vážne, aj tento film bol megalomanský a určite nebolo jednoduché ho natočiť, no dej bol pre mňa zrozumiteľnejší a nebol taký chaotický ako sa mi zdal v prvom diely. Iste určité tajomstvo, záhadnosť a nevyspytateľnosť treba, aby sme docielili hĺbky, akú mali v sebe napríklad Tarkovského filmy, no niekedy stačí veci pomenovať priamo. Toto bola opäť skvelá ukážka ruskej kultúry. ()
Velkofilm, který je opravdovým pohlazením po duši. Je bohatý nejen svou rozsáhnou výpravou, má rozvětvený děj, je poctivý i v detalilech. Kamera je nápaditá jak v celku, tak i v komorních scénách. Uchvacující a odzbrojující je i naivka Nataša. scénář: Sergej Bondarčuk, Vasilij Solovjev, kamera: Anatolij Petrickij ()
Jednoho krásného sobotního odpoledne jsem ze sledování Anny Kareniny přeskočila na sledování Bondarčukovy série „Vojna a mír". Ne, nebylo to z ušlechtilých důvodů (tedy, že by autorem obou byl Lev Nikolajevič Tolstoj, jak jsem se vás i sama sebe snažila přesvědčit ve svém deníčkovém příspěvku) ale kvůli něčemu (či spíše někomu) úplně jinému, co kolega misterz před časem ve svém komentáři k Polanského Plesu upírů nazval „prízemný dôvod“. No tak jo, přiznávám, že jsem povrchní nána a že by film s Lanovojem mohl být i o hodně horší, než místy nudná Bondarčukova sága…(a ano, tady Natašu, na rozdíl od dvou zbylých zpracování, chápu, i když ji omlouvá její věk, mě neomlouvá vůbec nic)… Když jsem se tak do této obsáhlé desetihodinové adaptace ještě obsáhlejší ságy nadšeně pustila, vůbec jsem netušila, že mě sledování za necelé dva týdny čeká znovu, tentokrát v tv a v HD kvalitě. Nebudu komentovat každý díl zvlášť, jelikož opravdu netuším, jak bych komentovala ten třetí, pojednávající téměř celý o bitvě u Borodina (ze tří hvězd ho na čtyři „vytáhl“ až závěr), a jelikož bez debaty dávám vždy přednost míru před válkou, dávám přednost i tomuhle před těmi ostatními. Možná bych tuto část dokázala ohodnotit pěti, každé další zhlédnutí se mi líbí více a více (zde jsem si např. „užila“ pohled vlka na svět lidí, ač jsem prve myslela, že je to stříbrná liška; tsss, biologie mi nikdy nešla…). Jak jsem si v prvním díle o knížeti Andrejovi už nějakou dobu před koncem přála, aby se tam už konečně objevil ten dub, tady jsem zas až tak úpět nemusela, a zvykla jsem si i na pohledy do tanečního sálu přes otevřené dveře či pohostinnost ruského venkova. Leč i v tomto díle bych někdy přivítala zdržení a vysvětlení a jindy zase tempo furioso. Obvykle, bohužel, zcela jinak než pan režisér. Komentář možná po dosledování série v HD upravím, možná rozdělím na více částí. Uvidíme, uvidíme… ()
Ljudmila Saveljeva ako Nataša Rostovová je hlavnou postavou druhej časti monumentálneho Vojny a mieru,ktorá sa bezhlavo zamiluje do Andreja Bolkonskij,ktorý bol hlavnou postavou prvej časti,váhajú,kedy sa zobrať,nakoniec sa rozhodnú rok vyčkať,len Nataša je pekne roztopašná,príťažlivá,tak sa stane,že jej srdce sa prikloní na druhú stranu zatiaľ,čo je Andrej preč...Vlastne,dá sa povedať,že po nej pokukuje takmer každý...Jedného dňa sa zoznámi s Anatolom,ktorý jej zamotá hlavu...Táto herečka sa mi páčila,vo svojej role je presvedčivá,strháva na seba pozornosť... V prvej časti ako som spomínal Sergej ma uchvátil bitkou pri Slavkove z roku 1805,t.j klasickou bitkou troch cisárov,kde si zgustol extrémnym stvárnením v podobe množstva komparzistov,budúca bitka pri Borodine bude až v tretej časti,tak takto v strede sa dostáva na Natašu a jej herecký koncert,ktorý by som ja osobne poctil nomináciou,lebo je vierohodný a prežíva zo začiatku šťastie,neskôr nešťastie,smútok,sklamanie,trápenie,nevyrovnanosť a pod. Celkovo Sergej uberá na monumentálnosti,ktorá sa až tak nevytráca,film je bohatý na kostýmy,výpravu,či herecké výkony...Okrem spomínanej Ljudmily tu dominuje Vjačeslav Tichonov ako Andrej Bolkonskij,ktorý tu nemá toľko priestoru ako v prvej časti... Poviem to zjednodušene,bavilo ma to o drobátko viac ako jednotka,ale aj tak sa chystá ešte nejaké to prekvapenie... ()
Reklama