Réžia:
Roberto RosselliniKamera:
Enzo SerafinHrajú:
Ingrid Bergman, George Sanders, Maria Mauban, Anna Proclemer, Paul Müller, Anthony La Penna, Natalia Ray, Jackie Frost, Bianca Maria Cerasoli (viac)Obsahy(1)
Alexander (George Sanders) a Katherine (Ingrid Bergman) Joyceovi, zámožný anglický pár, zdědí dům v Itálii. Po fádním desetiletém manželství a znuděni jeden druhým stojí těsně před rozvodem. Rozhodnou se nicméně vybočit ze svých obvyklých stereotypů a vypraví se na cestu do Itálie... (Charlotte Chandler: Ingrid)
Videá (1)
Recenzie (23)
Taliansky, (neo)realistický režisér Roberto Rossellini, podľa môjho skromného názoru, najskôr nakrútil akýsi dejepisno-turistický titul s naprosto všelijakými neapolskými kultúrnymi pamiatkami v nasledovných podobách: múzeí, katakomb, a k tomu i prírodných úkazov, a až snáď následne potom prichádzalo do úvahy i všetko ostatné, čo by mohli kľudne predstavovať 2, akože ústredné postavy v podobe Ingrid Bergmanovej & Georgea Sandersa; nakoľko zrejme až tak nedokázal vhodným spôsobom vykryť svoj vlastný, vskutku dosť plytký scenár s prípadnými, zaujímavými dialógmi medzi postavami, ktoré sa v titule predsa v trochu menšej miere občasne vyskytovali, tak si pomerne veľmi často "vypomáhal" zrovna týmito vsuvkami, keď svoju švédsko-americko-taliansku manželku Ingrid Bergmanovú, umiestňoval hneď uprostred týchto „turistických atrakcií”, vrátane i samotných Pompejí, čo v podstate aspoňže korešpondovalo s krátkou stopážou, v opačnom prípade by boli moje konečné dojmy ešte i o čosi málo nepriaznivejšími, než teda v skutočnosti sú. • Áno, vonkoncom ani nepopieram to, že sa z mojej strany jednalo o určité sklamanie, pričom počas úvodných tituliek najprv znela sympatická pieseň: ♪ Málem jsem se rozbrečel ♪ / ♪ ze samého štěstí. ♪ / ♪ Sním či bdím, ♪ opravdu jsem v Neapoli? ♪ atď; a práve preto som si myslel, že sa to bude niesť v podobnom duchu, no nie je to celkom tak... ()
Cesta po Taliansku nie je neorealizmus, ale high society snobáreň o dvoch znudených ľuďoch. Taliansko sledujeme ich očami prostredníctvom návštev múzeí, prírodných krás a starovekých pamiatok. Prečo nie, vizuál je strhujúci, ibaže títo manželia nevzbudzujú sympatie. Ona aj áno, ale zase je nepochopiteľné, ako dokázala vydržať 8 rokov s niekým, kto ňou z časti pohŕda. Psychologickú vierohonosť narušujú vysvetľujúce monológy v aute a narýchlo spíchnuté rozriešenie krízy. Že korením dlhodobého vzťahu sú deti a nie drahé dovolenky, nie je žiadna novinka, ale ak si to jeden z dvojice po dlhom čase konečne uvedomí (tehotná žena na každom kroku v Taliansku), ako to vysvetliť tomu prihorenejšiemu? ()
Dokonalej portrét muže a ženy, Rossellini oboum pohlavím rozuměl, jak vidno :-). A k tomu fantastická atmosféra Neapole a okolí. Práven jeden z nej filmů všech dob. Taky Ital Rossellini nezapře svou vrozenou spiritualitu a krásně nás vede po kultovních místech Neapole, což vrcholí poslední scénou v mariánském procesí. Kdopak nám to asi dal ústřední dvojici zase šťastně dohromady :-)?! ()
Atraktivní scenáristický setting v kombinaci s přítomností Ingrid Bergman slibuje zajímavou vztahovku (navíc se přeci jedná o Martyho oblíbený film!). Co mi ve výsledku vadilo je vágnost, se kterou Rossellini, alespoň v mých očích, klouže po povrchu psychologie obou postav a jejich vztahu. Dokladem budiž především jalový závěr, který jakoukoliv serióznější vztahovou psychologii posílá do horoucích pekel Vesuvu. A je to škoda. Tyhlety kontemplativní vztahovky, kdy se celý film ve výsledku jen někde zevlí a vše podstatné se odehrává uvnitř postav, mám rád. Nebylo to špatné, mohlo to být výborné. 6/10 ()
Citlivé a přesto vlastně docela kruté. Dva lidé, kteří se milovali, vzali se, nyní hledají cestu k sobě - anebo od sebe - a při výletu přes Itálii. Skvělé herecké obsazení zafungovalo a Sanders a Bergman jsou úchvatnou hereckou dvojicí, kterým tu na první pohled obyčejnou cestu věříte. Ale ještě více jim věříte jejich emoce, které jsou opravdu skutečné. ()
Galéria (7)
Zaujímavosti (6)
- Režisér Rossellini měl trochu neobvyklý pohled na režii. Herci dostávali část scénáře až krátce před výstupem, tudíž se nemohli ani nijak na výstup připravit. (griph)
- Film je mj. poctou neapolskému městu (které se v době natočení filmu nedávno vymanilo z krutosti druhé světové války) a dává příležitost poznat jeho krásy, jako je Národní muzeum, Sibyla Cumana, hřbitov Fontanelle, Capri, solfatara v Pozzuoli a hotel Excelsior. (classic)
- Film měl být adaptací románu „Duo“ od francouzské spisovatelky Colette, avšak režisér Rossellini nezískal pro adaptaci románu práva. Proto byl nucen scénář upravit tak, aby se dostatečně lišil od románu. (griph)
Reklama