Réžia:
Robert EggersKamera:
Jarin BlaschkeHrajú:
Alexander Skarsgård, Nicole Kidman, Claes Bang, Ethan Hawke, Anya Taylor-Joy, Gustav Lindh, Willem Dafoe, Phill Martin, Eldar Skar, Olwen Fouéré, Edgar Abram (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Amleth (Alexander Skarsgård) bol kedysi dávno synom mocného vikingského kráľa (Ethan Hawke) a jeho ženy Gudrún (Nicole Kidman), pokiaľ ho zrada a zákerná vražda pripravila nielen o otca, ale aj o strechu nad hlavou. O pár rokov neskôr sa svetom pretĺka ako bezmenný bojovník a má jediný cieľ. Vlastnoručne zabiť tých, ktorí ho pripravili o rodinu a šťastnú budúcnosť. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (643)
Eggers nikam nespěchá a ujíždí si na symbolice početných snových sekvencích, ale nenajde si čas vysvětlit a adekvátně k jejich důležitosti vyobrazit klíčové zvraty v rozhodnutích hlavní postavy. Což je způsobeno buď nešťastným střihem, nebo scénářem tvůrce, který toho umí hodně, vyjma toho nejpodstatnějšího - dramaturgicky komplexně odvyprávět příběh a citlivě pracovat s jeho motivy. The Northman mě bavil duchem krvelačného vlka, vizuálem, osobitým filmovým světem i krutostí, jakou navíc ve spojitosti s nekorektností v současném mainstreamu nevidíme, ale čím více času ubíhá od jeho shlédnutí, tím více je pro mě spíše jenom odvážně podaným béčkem s rozpačitým obsahem, než “artovým velkofilmem”. ()
No to mě poser! Tedy pardon, chtěl jsem samozřejmě pronést něco jako „Div se světe!“, „To tedy zírám!“ nebo nějaký podobný šosácký pamrd. Každopádně, buď se ze mě stal na postarší kolena artový hnědopich, nebo Vaječňák tentokrát opravdu natočil něco, co se dá vcelku zdárně „vstřebat“ a usedět i bez kapesníku napuštěného ředidlem a tolik erektilní Heideggerovy ontologie v müsli. No, jelikož jsem stále na štěrbiny (a štěrbiny na mě), neobjevily se mi lupy, uhry, nekokotám, nesmrdím, nadměrně se nepotím, netloustnu a ani nemívám nutkavou potřebu unudit se xmrti u kdejaké rádoby hluboce filosofující smažkopičoviny, abych o ní posléze mohl velkohubě žvanit, jak jsem ji pobral ještě lépe než samotný zfetovaný autor, který vesměs taky neměl šajn, o čem to vlastně narkotizuje, tak bude PŘE-QA-PI-VĚ asi správně za b). Vskutku jsem se s predicktivním tikem v oku upřímně děsil v očekávání další Topořící se Valhaly a duševně se připravoval na mentální i gluteální nekrózu, ovšem Vaječňák tentokrát jen pomlel Barbara Conana s bio Hamletem v naturální podobě, okořenil hrstkou Oidipia a naprosto uhrančivě (i díky Islandu) natočil poměrně strhující, poplatně době temnou, syrovou a surovou vikinskou mykologickou telenovelu se spoustou až za hranu odpudivě brutálních záběrů, zejména v podobě přímých a naprudko nasvětlených frontálních nájezdů na xichty příšerně zombifikované Kidmenky a i bez botoxu od přirození děsivé Aničky Krejčí – Radostné. Samozřejmě by to nebyl Vaječňák, kdyby se nesnažil i takto vizuálně orgastickou a poměrně záživnou ukázku toho, že scénicky i akčně potuněné oridžiny bez Třesoštěpovy slovní rakoviny a pouťové filosofie mohou být s kapkou Miliuse veskrze snesitelné, dokurvit nějakými těmi vikinskými pa-rituálními smaženicemi z lysohlávek a muchomůrek, avšak ty tentokrát, patrně za pomocí svého terapeuta, udržel na přežitelných dvaceti procentech hrací doby. Dvakrát do roka si to sice znova pouštět nebudu, ale bezprostřední dojem z některých scén a obrazů byl, promiňte mi ten buzerantský výraz, „magicky uchvacující“. A berte v ocas, že ty homokládoviny na plátně menším než 3 metry rozhodně tolik nevyniknou! ()
Velkostudiový systém naštěstí Roberta Eggerse nesemlel, i přes vyšší budget zůstal svůj, nepodbízivý a originální, byť si myslím, že z jeho dosavadních tři zářezů je tenhle asi nejméně zajímavý. Vyprávění totiž neuchopil zrovna bezchybně, zejména v prostřední části se příběh táhne jak med, jako by nevěděl kudy dál, ale díky Odinovi to s krvavým halali zase chytne dech a závěrečný souboj je atmosférická pecka. Potěší i neokoukané náhledy do života starých seveřanů, jejich zvyků a šamanských obyčejů. Chlapácký Skarsgard imponuje živočišností a muskulaturou, takže nevadí ani jeho tradiční štěněčí pohled, naproti tomu na Nicole Kidman, když jí zrovna milosrdně nezabírá kamerový filtr, je úděsný pohled, liposukce obličeje je zlo. I stárnout by se mělo umět s grácií. ()
Čarodějnice u mě stále vede, ale rozhodně jsem si Seveřana užil víc než přehoněnej Maják. V první polovině jsem věřil tomu, že plná palba padne. Je to drsné, stylové, a ve scéně dobývání vesnice je Alexander Skarsgård opravdu "zvíře". Úplně nejvíc jsem si užíval různé ty šamanské rituály a mýtické výjevy, balancující na pomezí mezi halucinací/snem a nadpřirozenem. Ale nakonec musím strhnout bodík za něco, co si Eggers v tomhle filmu vyzkoušel vůbec poprvé - a imho moc nepřesvědčil. A to jsou normální, pozitivní lidské emoce. Konkrétně láska. V Čarodějnici ani Majáku vlastně vůbec nic pozitivního nebylo, ale tentokrát je na lásce postaven poměrně důležitý dějový oblouk (mezi Skarsgårdem a Taylor-Joy) - a podle mne vůbec nefunguje. A to dokonce tak moc, že jsem byl do poslední chvíle přesvědčenej, že ta zaláskovanost je z jedné nebo z druhé strany (případně z obou stran) jen pouhou lstí, jež vyústí v nějaký zlovolný zvrat. ()
Seveřan je přesně ten typ filmu,, který má v sobě neskutečnou syrovost a atmosféru. Občas teda asi tvůrci dali houbičky, aby vznikly některé scény, ale budiž. Jen jsem trošku nerozuměl jedný věci, tak frajer se stane nějakým vládcem, v úvodní scéně je zobrazen hrad nebo minimálně nějaké panství a pak se většina odehrává na nějaký chatě kde se hraje na pána a otroky, nevím proč je dvěma boudám potřeboval tolik otroků, protože beztak tam dělali úplný hovno, jen stáli a čekali na konec filmu s tím že je občas někdo urazil. A těch pár matlafousů v brnění tam měl kvůli čemu ? Nevšiml jsem si že by vedl nějaký války, takže poměr výdaje/příjmy těžce v minusu. No, ale jinak uznávám, že středověk z toho páchnul solidně. ()
A tak sa prihodilo, že akýsi artový hipster z Brooklynu natočil najlepší film o Vikingoch a v kontexte súčasnej kinematografie klenot v mori sračiek. Celý čas som chrochtal ako ošípaná s rypákom v plnom válove. Príbeh je zdanlivo jednoduchá báchorka o pomste, v ktorej sa však postupne stiera hranica medzi dobrom a zlom, až si takmer vymenia úlohy. Viac ako dej však zaváži mystická atmosféra podporená famóznym soundtrackom, gejzíry štiav a veľká snaha o akurátnosť historických reálií. Predpokladám, že puristi si tam nájdu také to svoje "trenky má z látky, ktorú začali na Islande tkať až o dve zimy neskôr", ale ja som bol nadšený. Malé koníky, veľmi dobré kostýmy, šperky, zbrane, lode, stavby, nevynímajúc detaily toho typu, že modla v svätyni na Kyjevskej Rusi je replika tzv. zbručského idolu, reálneho archeologického nálezu z Ukrajiny. Takisto zvyky, správanie postáv naprieč spoločenskými vrstvami, hry či rituály sú dosť verne zobrazené, vrátane pohrebu takmer doslova podľa Ibn Fadlána. Pri scéne, v ktorej hrdina bojuje s múmiou dávneho vládcu, zotne jej hlavu a tú potom vezme a položí mŕtvole medzi nohy, tak v celom kine nikto nič a ja chrochty-chrocht, lebo hlava medzi nohy alebo pod pazuchu sa dávala ako opatrenie proti návratu nebožtíka v podobe upíra, nemŕtveho, revenanta... Skvostný detail a takými je napchatý celý film. Oukej, dlhodobo si myslím, že Alexander Skarsgaard s jeho šteňacím pohľadom je mizerný herec a ani tento film na mojom názore nič nezmenil. Lenže Severan je okrem Hamleta či Beowulfa inšpirovaný hlavne Barbarom Conanom (nielen filmovým, ale aj literárnym, viď scéna v hrobke) a tak, ako kedysi k príbehu o pomstychtivom divochovi pasovala Arnoldova topornosť, tak sa aj do tohto rozprávania hodí Alexandrovo (ne)herectvo. ()
Seveřana jsem se trošku bál. Předchozí filmy Roberta Eggerse mi přišly spíš zajímavé než skutečně dobré a měl jsem strach, že v případě jeho novinky by trailery mohly lhát a že výsledek bude rozkročený mezi snahou o epickou vikingskou řežbou, a ne úplně přístupným autorským stylem. Ale bál jsem se zbytečně. Eggers totiž držel sebe jako umělce a auteura až nečekaně hodně na uzdě a jeho Seveřan je divácky velmi vstřícná podívaná. Není tu moc prostoru na nějaké interpretace obrazů, dialogů a čehokoliv jiného, mnohem víc jde o jen a pouze o onu vikingskou řežbu, která je v základu celkem prostá a její tvůrce si toho je vědom. Pokud přistoupíte na fakt, že Eggers chtěl jednoduše oživit legendu o zradě a pomstě, a víc než o cokoliv jiného mu šlo o to, aby na plátně ukázal krutý svět Vikingů a pořádně se vyblbnul po audiovizuální stránce, budete spokojení. Nebo možná nadšení jako já. Hudebně jde o lahůdku, z na jeden záběr točených scén dobývání měst, ve kterých umírají desítky lidí a krev stříká proudem, mi padala čelist k zemi, protože tohle vymyslet a zorganizovat tak, aby to klaplo, musela být šílená piplačka. Výsledek ale stojí za to. Hercům taky není co vytknout a fantasy prvky jsou do děje vložené nenásilně a do divokého světa plného podivných rituálů zapadnou naprosto přirozeně. Ty dvě a čtvrt hodiny jsem si užil opravdu hodně. Dovedu si ovšem představit, že fandové Majáku budou z tohohle vlastně až nečekaně divácky přívětivého filmu trochu rozhození. Já osobně jsem však letos zatím nic lepšího než Seveřana neviděl. ()
Seveřan je ten typ filmu, ze kterého nejspíš budu tím víc zklamaný, čím víc času uplyne od projekce. Robert Eggers pro mě nikdy nebyl vypravěč, spíš mistr atmosféry a zlovolný imprese. To nejlíp funguje i tady, ve spojení se skvělou pohanskou hudbou to místy je nádherně masitej rituál. Bohužel příběhu moc nepomáhá ani Sjón, který scénáře píše jako sošné mytické výjevy bez čitelného oblouku a katarze. To dělení do kapitol dost kulhá, dramaticky je to citelně nedomrlý a bohatá vizuální mytologie je občas krapet plochá. Vrchol je pro mě kreace Kidmanky, která má sice vizáž moderní ženy, ale v očích má všechny démony severu. To samé platí o Skarsgårdovi. Takhle měl vypadat Tarzan. V kostce hrozí, že na tenhle film, stvořený přesně pro mě, pozítří zapomenu. V mým srdci pořád víc zůstane zaseklej Refnův Viking fetiš Valhalla Rising. ()
Směs vikingské řezničiny a mytologické symboliky dopadla ve prospěch toho prvního – bohužel pro mě. Eggersova předchozí díla Maják a Čarodějnice byla rozhodně nadupanější co se týče významů, nedořečenosti a nároků na diváka a v této konkurenci je nový Seveřan rozhodně jeho nejpřístupnějším a nejpřímočařejším snímkem. Animální nabušenost Alexandera Skarsgårda má dostatek prostoru k vyniknutí, stejně jako křehkost slovanské víly Anyi Taylor-Joy. Bitevní scény jsou dostatečně brutální (přestože ještě trochu přitlačit šlo) a podle očekávání i krásně nasnímané. Nádherně vypadá i provádění pohanských rituálů, s nimiž Eggers sice nešetřil, ovšem přehršel mytologické omáčky se spíše snaží zakrýt banalitu ústředního příběhu. Ten vychází ze skandinávské legendy o Amlethovi, kterou později využil Shakespeare jako klíčovou inspiraci pro Hamleta. Čitelnou příběhovou kostru však Eggers obohacuje jedním zásadním zvratem, jenž je sice trochu předvídatelný, zároveň však správně osudový a krutý. Seveřan je tak hlavně o pomstě, o nemožnosti (či neschopnosti?) vymanit se z předurčenosti. Dohromady to není málo, ale od jednoho z nejtalentovanějších nezávislých tvůrců bych uvítal přece jen trochu odvážnější podívanou. ()
Třetí film mého miláčka Roberta Eggerse dopadl podle očekávání, zatím nejlepší film roku. Oproti jeho předchozím filmům se jedná o přístupnější a přímočařejší snímek, pojednávající o pomstě, vykreslující drsný a ujetý vikingský svět, takový jaký pravděpodobně byl, bez zbytečné romantizace a pozlátka. Ovšem pod tím, co na první pohled může vypadat jako typický přímočarý příběh o pomstě se skrývá více a i tento příběh je odvyprávěn nejlépe a nejzajímavěji, jak je to možné. Nutno ale říct, že od toho nečekejte Gladiátora pro vikingy, pořád si to drží svůj odstup a nesnáší se vás to dojmout. Zároveň to není film plný epických bitev a soubojů, ovšem když na něco z toho dojde, tak to opravdu stojí za to. Spíše bych to přirovnal k vikingskému Macbethovi. Eggers ukázal, že i velký rozpočet umí zvládnout mistrovsky a neutopí se pod jeho tíhou. Každý souboj je lahoda pro oči. Zatím každý film tohoto režiséra byl zasazen do minulosti a už od Čarodejnice je jasné, že ví jak diváka naprosto a kompletně přenést do doby, ve které se film odehrává. Je to mistr atmosféry, což je i zde nejsilnější stránka jeho filmu. Každý záběr je malbou a jedná se o jeden z nejkrásnějších filmů, co jsem kdy viděl. Vizuál ještě dokresluje dokonalá hudba. Všechny postavy jsou bravůrně prokreslené a ještě lépe zahrané a každý herec z tohoto ansámblu má moment, kdy může opravdu zazářit. Chtěl bych vypíchnout Nicole Kidman, která má minimum prostoru, ale ve své scéně ze sebe vydala všechno. Nakonec jen zmínit, že se nejedná čistě o historický film, ale je tu hromada prvků mytologie, které jsou zakomponované, ale nejlepším možným způsobem. Divák, který má radši čistě realistické příběhy si to může interpretovat, tak že zde nic mytologického není a jen si to náš hrdina, vymytý touto vírou, to tak vnímá. Je to i přímo naznačeno. Eggersova režie je až nadpozemská na začinájícího tvůrce, je tak dobrá, že vás naprosto pohltí a přestanete ji analyzovat, protože splyne s filmem, ale jeho dlouhé a promyšlené záběry jsou jak z jiného světa. Film ale není jen depresivní a těžkopádnou prohlídkou umění. Film je místy odlehčený, přijemný, srdcervoucí, romantický. To mě na tomto tvůrci baví nejvíce, těžko se dá na jeho film narvat jedna žánrová nálepka, který jeho film vystihne. Je to zajímává skládačka tvořící krásný obraz. Nutno přiznat, že místy se to ale lehce táhne a emoce nefungují úplně 100% a osobně mi sedí více filmy jako Maják a Čarodejnice, ale tady se jedná čistě o osobní preferenci. 9-10/10 ještě si nejsem jistý a počkám až ve mě film uzraje. Přesto je to podívaná, kterou si fanoušek filmů nemůže nechat ujít a ani běžného diváka neunudí a neurazí, ale bude to pro ně hůře stravitelný pokrm. ()
Mýtická filmová krasojízda oživující prastaré vikingské báje na základě starodávného skandinávského příběhu Ur-Hamleta, neboli Amletha (podle něj později vznikl Shakespearův Hamlet) ... jen bych si to představoval ještě mnohem syrovější a drsnější... PS: Tenhle snímek je názorným ozřejmením, proč byl anglický termín označující Slovana (Slav) odvozen od slova otrok (slave)... ()
Animózní syrový hamletovský revenge fest, který po strhující úvodní půl hodině udělá značný úkrok stranou. Ne nutně k horšímu snímku, to ne, ale k jinému. Za mě škoda, v první poloze mu to slušelo více. A v té druhé má až příliš konkurence u mnoha obdobně pojatých snímků. Každopádně netřeba se obávat; i diváčtější Eggers je stále dostatečný svéráz s vizí, která není pro každého. Snad jen "snyder look" během finále si mohl (a měl) odpustit. ()
Vikingský film se vším všudy. Prostý děj zabili jste mi fotra, tak tady máte přes držku funguje díky velmi brutálnímu prostředí. Blbé je, že jsem neměl rád hlavního hrdinu. Je to prostě viking, namakaná krvelačná bestie, co své trauma z dětství světu splácí desetinásobně. V tomhle se s tím film fakt nepáře a třeba úvodní plenění v Rusku je masakr. Bitka až komicky drsná, ale následný upalování civilistů vás chladnými nenechá. Pak to bohužel dost ubere plyn a náš viking si hraje na otroka někde v prdelákovicích na Islandu. Tam bych to pokrátil, ale stále jsou tam zajímavé výjevy, jako brutální hra, nějaká šukací oslava, pohřeb atd. Vlastně mě na tom bavily víc výjevy ze života vikingů, než příběh samotnej. ()
„POMSTÍM SE, OTČE! oSVOBODÍM TĚ, MATKO! zABIJU TĚ… “ Severská poetika. Včetně vizuálu. Nebásnická báseň s ukázkou reality tý doby. Mystickej videoklip o pomstě, u kterýho chybí snad jen rify od Amon Amarth. Parádní obsazení, divadelně dramatický dialogy a scény… prostě takový lehce artový, mysteriózní drama. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem (nebo nejsem?) BARBAR! 2.) Vždycky jsem chtěl velet námaze druhých. /// Thx za titule „Parzival“. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ ** ()
Phenomenal! Seveřan je pro mne okamžitou srdeční záležitostí, film roku, nejlepší Vikingský film a dost možná i nejlepší Revenge film v jednom! Robert Eggers po komorní Čarodějnici a Majáku si natočil svůj první vysokorozpočtový film za 90 mega a je to přesná definice Art meets Spectacle. Eggers je ďábel, co ten chlap dokáže s větším rozpočtem jsou neskutečné věci a jsem hodně zvědav, zda příště si vybere horor anebo zkusí něco jiného, ale bez debat Wan-Peele-Eggers a Aster jsou noví Cronenberg-Carpenter-Raimi-Craven. Northman mě od první minuty chytil za koule a celých 140 minut je držel a vypustl až při závěrečných titulcích, dlouho se mi nestalo, abych při filmu zapomněl dýchat, ztratil pojem o čase, zapomněl své jméno a magicky se přesunul do absolutního neznámého Abstrakna. Transcendentní Vikingský zážitek, který nemá obdoby. Vikingové působí oproti Northmanovi jako předkrm, Last Kingdom- což byl můj dosavadní vrchol nejen vikingů, ale i historického žánru obecně byl teď Northmanem překonán. ( V jistých scénách má Northman i nádech LOTRA). Seveřan je rozdělen do několika kapitol, kde sledujeme Alexandra Skarsgårda ( životní role!!), který plánuje svou osudnou pomstu za smrt svého otce. Pomsta nikdy nechutnala sladčeji. Herecké výkony jsou bez debat strhující a oscar-worthy. Záludná Nicole Kidman solidní, Skarsgård samozřejmě ďábel, Anya Taylor-Joy pouze potvrzuje post nejlepší mladé herečky současnosti a Claes Bang je záporák jak se patří. Film má úchvatnou audiovizuální stránku ( Duna působí jako kýč oproti tomuhle), má strhující atmosféru jako prase, hlavně jsem Eggersovi uvěřil naprosto vše, co mi předkládá ( věřím, že si nastudoval hodně materiálu), ale takhle realisticky natočit žití tamní doby, to klobouk dolů. Hlavně ty magicko-čarodějnicko- mystické rituály s až hororovým nádechem byly vyloženě boží ( Příprava syna na post budoucího krále no WOW!) a samozřejmě došlo i na Valkýry a nejlépe filmově zobrazený vstup do Valhally! Když došlo na akci, tak tam mi padala čelist ( Chci si každou jednu scénu pustit znova), sice zde chybí pořádný epický battle ( křesťané se zde naprosto ignorují) a Skarsgård to tam loví víceméně solo v Stealth akci, ale je to správně syrové, brutální, nekompromisní, temné až na dřeň. Je tu dost možná nejlepší scéna se střevama ven vůbec a scéna, kde postaví z různých končetin,hlav,těl jakýsi Vikingský symbol, tak to jsem málem v kině zařval. Ke své vrcholné spokojenosti bych samozřejmě bral ještě o půl hodiny déle a mrknul třeba na dobývání Paříže nebo Mercie, či lodní bitvu, ale to bych chtěl po Eggersovi už moc, tak či tak jsem připraven na film vyrazit znova a těším se na druhou projekci obrovsky. Příběh 4/5. Akce 5/5, Humor 1/5, Násilí 5/5, Zábavnost 5/5 Hudba 5/5, Vizuál 5/5, Atmosféra 5/5, Napětí 5/5, Emoce 4/5, Herci 5/5. 10/10. ()
Eggersův "Hamlet" pojatý jako "Barbar Conan" s příměsí severské mytologie. Což také vystihuje, proč "Seveřan" fascinuje a současně proč nedosahuje aury zjevení jako režisérovy předchozí dva filmy. "Čarodějnice" a "Maják" představovaly vrcholně osobité a současně originální díla, zatímco "Seveřan" zůstává variací důvěrně známého příběhu. Proto také divák může být méně pohlcený vyprávěním či méně opařený wow efektem ze sledování něčeho esenciálně nového a více si může uvědomovat realizační finesu a adaptační posuny. Na druhou stranu Eggersův formální rukopis - od promyšlených dlouhých záběrů po expresivní soud design - sám o sobě vyvolává úžas. Film také zdárně navozuje intenzivní fyzické prožitky tím, jak diváky vtahuje do světa pohanské mytologie a bestiální nelítostnosti. Eggers zbavil Hamleta shakespearovského doslovného vhledu do nitra hrdiny, což ale neznamená, že by jej oprostil od jeho tragičnosti, nebo dokonce aktuálního přesahu. Osudová chyba jeho prince Amletha nespočívá ve váhavosti či jiném povahovém rysu postavy. Eggers své vyprávění staví na kontrastu osobní vůle a domnělého předurčení, které ale odhaluje jako prodlouženou ruku patriarchátu coby systému dědičně předávané sebezahleděnosti budované na sebedestruktivních ideálech maskulinity. Což jsou motivy, které Eggers ohledával již ve svých předchozích filmech, byť nutno uznat, že tam je vykresloval ve více děsuplných a zneklidňujících konturách. ()
Nie je to zlé, ale po fantastických traileroch slušné schladenie. Čakal som strhujúcu jazdu plnú bravúrnej akcie, úchvatne dynamického vnútorného tempa a excelentných hereckých výkonov. Ničoho z toho som sa nedočkal. Severan síce je určite v mnohom obdivuhodný film (historická atmosféra, nekompromisné momenty), ale ja som napriek tomu pravdupovediac premýšľal, či by nebolo najlepšie dať mu len 2*. Jediná osoba, ktorá ma z hercov ako-tak bavila, bola Anya Taylor-Joy (a už ona ma nejak extra nestrhla). V rozpakoch som bol zo zásadnej zmeny výpravy, keď sme z pomerne veľkolepého kráľovstva pri mori presídlili na planinu s asi osemnástimi štatistami a dvoma skromnými stavbami. Chápem, že niekto, koho nadchýna severská mytológia (resp. história obecne) bude z filmu mimo. Neberiem mu to. Naopak. Ale ja som „obyčajný“ divák a Severana som si teda fakt neužil. Páčila sa mi atmosféra sveta, v ktorom vedľa seba existuje nadprirodzená mytológia s realitou, ale to zas nie je niečo, z čoho by som automaticky padal na zadok. Severan je na môj vkus priveľmi umelecký film. ()
// Kupodivu ne-až-tak brutální a krvavá vikingská řežba, jak jsem ještě před zhlédnutím čekal. Zato s výrazně větším spádem a i mnohem dějovější, než je u Eggerse zvykem. Seveřan má solidně vykreslené postavy, vynikající zvukovou stránku doplněnou o parádní soundtrack, a tak nějak podle očekávání úchvatnou kameru. Celou dobu máte navíc pocit, že sledujete příběh o pomstě s jasnou a bravurně odvedenou vizí, což v mainstreamu rozhodně není zvykem. Po Batmanovi se ale jedná o další důkaz, že to jde. Tak snad to i tady dopadne komerčním úspěchem. 8/10 ()
Podle ukazek jsem cekal nejakou drsnou reznicinu a pomste ala Conan, i kdyz mi bylo jasny, ze tohle bude i trochu artovka, ale vysledek je solidni blitka. Film se snazi vypadat syrove, ale pusobi to spis lacine, herci nemaj v podstate co hrat a tak na sebe bud jen vrci nebo se tvari nasrane, dej se pomalu sune dopredu, misty to je sice krapet napinavy, ale vetsinou jen divny az nudny, cemuz ani nepomaha tezce prepalena stopaz. Je sice fajn, ze tu je par necekanejch zvratu, ale co z toho, kdyz jsou vam postavy naprosto ukradeny. A nakonec ani nedojde k zadnejm poradnejm bitkam. Aspon, ze kamera a hudba jsou docela uchazejici. Par svetlejch momentu tu je, ale to je tak vsechno, dalsi Eggersovo filmy si dukladne rozmyslim. ()
Úplně ultimátní nářez to není (možná bude po 2. projekci), ale je výborný, kterak si brooklynský hipster Eggers i ve velký studiový produkci zvládl prosadit svůj jasný tvůrčí rukopis, zdá se bez zásadních kompromisů. Je to právě jeho styl, vize a důraz na detail, temný nádech severské mytologie a drsných starých obyčejů, spolu s životní rolí Skarsgårda, co z toho dělá významný počin a svým způsobem vzácný zjevení; navíc vysoce záživný a vtahující. Jeden záběr scéna Attack-the-village tak velká paráda, až jsem si to přál celý víc válečný. ()
Reklama