Réžia:
Florian ZellerKamera:
Ben SmithardHudba:
Ludovico EinaudiHrajú:
Anthony Hopkins, Olivia Colman, Olivia Williams, Rufus Sewell, Imogen Poots, Mark Gatiss, Ayesha Dharker, Roman ZellerObsahy(2)
Film Otec je triezvy, realistický rodinný príbeh, ktorý bez sentimentu vykresľuje emočne intenzívny pohľad na svet očami človeka, ktorý trpí demenciou. Dramatická ilustrácia fyzických strát, ku ktorým dochádza spolu s duševnými stratami. Anthony má 80 rokov, odmieta však akúkoľvek pomoc od svojej dcéry. Snaží sa pochopiť svoje meniace sa okolnosti, pričom začína pochybovať o svojich blízkych, vlastnej mysli a dokonca aj o vnímaní vlastnej reality. (Itafilm)
(viac)Recenzie (318)
Překvapivě dobré! ()
Anthony Hopkins předvádí herecký koncert ve snímku, v němž jeho postavu pomalu ale jistě sžírá postupující demence. Režisér Florian Zeller se zde vyjma hereckých výkonů může opřít o vrstevnatý a propracovaný scénář, který si s myslí Anthonyho a s námi pohrává, takže si nikdo nemůže být jistý, zda to, co se právě odehrává na scéně je skutečné. Ve finále tedy dostaneme nekompromisní a syrově pojatou sondu do rozpadající se mysli stárnoucího člověka, jejímž aktérem se jednoho dne může stát kdokoliv z nás. The Father je zkrátka delikátní filmový zážitek, který mohu jen a jen doporučit! „I feel as if I'm losing my all leaves...” ()
Na vše se díváme ne očima druhých, ale stáváme se přímo starým mužem, jehož dny tvoří nesouvislé vzpomínky, mezi kterými probleskují útržky reality. Ve výsledku sami nevíme, co je skutečné a kde jsme, zažíváme zoufalství a cítíme se jako malý kluk, který chce prostě domov a bezpečí. Tohle by neměl zažívat nikdo. Hodně silný film. ()
Minimalistické, ale přitom vyšperkované a tolik expresivní. Echt ve svém žánru. ()
The Father si od začátku pohrává s divákem a prakticky ho nechává v nejistotě, co se z oho nakonec vyvrbí. Skvělý scénář, jak uchopit látku o stáří, které Anthony Hopkins zahrál s bravurou. V závěru to do sebe vše krásně zapadá a dojímá. Opravdu vyzrále dílo…… 85% ()
Herecký koncert Hopkinse. Chytře napsané, chytlavě natočené. Ale vracet se k filmu bude asi málokdo... nikdo si asi dobrovolně nebude pouštět znovu instantní dávku deprese ()
Příběh starého nemocného muže a jeho dcery mě vtáhnul na první dobrou, Anthony Hopkins a Olivia Colmanová jsou výborní, nechala jsem se jimi strhnout.. Filmová skládanka - dcera, manžel, pečovatelka ve variacích - je dech beroucí, zajímavá, působivá a velice si cením snahy tvůrců přiblížit divákovi úskalí stáří a vážné nemoci.. Přesto si dovolím jednu poznámku - realita je mnohem drsnější a krutější, tohle bylo mýma očima „filmové balení“.. Snímku dávám čtyři hvězdy, za úchvatný herecký koncert přihazuji pátou.. ()
Zdrcující film. Ještě si dobře pamatuji, jak silně na mě zapůsobil pár let starý snímek Still Alice, který Alzheimerovu chorobu zkoumal v jeho počátcích. The Father však divákovi představí hrůzu Alzheimera v plné síle, plus se ho pokusí donutit ho prožívat s hlavním hrdinou. Zatímco ve Still Alice divák pouze sleduje člověka, který začíná trpět demencí, zde nahlédne přímo do jeho hlavy a vnímání, v rámci čehož prožívá onen zmatečný chaos s ním. Díky tomu tak některé postavy hraje víc herců, děj je vyprávěn zcela nelineárně, plus prostředí se často náhle zcela změní. Divák tak tápe ve tmě spolu s Anthony Hopkinsem, který zde předvádí jeden ze svých nejlepších výkonů své dlouholeté kariéry. Ale divák ví, že kouká jen na film. O to větší je pak onen pocit neskutečné lítosti a empatie, kterou divák k Hopkinsově postavě pocítí. I přestože je ale děj záměrně chaotický, divák se v něm nutně nemusí ztrácet. Díky skvěle napsaným dialogům si postupně v hlavě tvoří různá pojítka, která mu dopomáhají se v onom netradičním pojetí alespoň trochu orientovat. Výsledkem je tak emočně velice silné drama, které má pár naprosto srdcervoucích momentů, jež se dostanou člověku pod kůži. Rozhodně to stojí za zhlédnutí. Je to fakt skvěle natočené a dobře napsané. Je to ale zároveň neuvěřitelně smutné. Lepší 4* ()
The father je pro mě vcelku překvapením. Nečekal jsem, že mne tento snímek až tak zaujme. A už vůbec jsem nečekal, že mne snímek o Alzheimerově nemoci překvapí svým příběhem. Ten by se dal chvílemi nazývat i mysteriózním, kdy mnohdy jste stejně zmatení jako Anthony Hopkins, který pomalo a jistě přestává poznávat své blízké. A své dceři začíná být již na obtíž. I ona přeci chce žít. Snímek mne překvapil také svou komorností, kdy se téměř veškerý příběh odehraje v jednom bytě. Herecké výkony jsou především tím, co film táhnou. A oba nominovaní (Anthony Hopkins a Olivia Colman) jsou naprosto přesní. Snímek ukazuje velmi věrně palčivý problém při práci s lidmi s alzheimerovou chorobou, což je něco, čím by si nikdo neměl projít. Filmu však k dokonalosti chybí lepší vyrovnanost tempa, kdy prostřední a závěrečná část se chvílemi opakují a také nudí. 7/10. ()
Chvíľku mi trvalo si zvyknúť na obsahový smer filmu. Lebo niektoré sceny sa viackrát opakovali, len sa zmenili niektoré momenty v tých konkrétnych scénach. A tu som váhal alebo som bol trocha zmätený či sa jedná o stareckú demenciu alebo len o to zbaviť otca svojprávnosti a majetku. Už to, že divák rozmýšľa nad viacerými alternatívami príbehu ukazuje na to, že to diváka zaujíma a je pozorný na všetky skutočnosti, ktoré sa vo filme deju. A tak je rozhodne pútavý, chytí za nejedno srdiečko, lebo príbeh rozoberá starobu rodiča a bezmocnosť dieťaťa, ktorý sa musí prizerať na rozklad osobnosti otca a zabrániť tomu nejde. Na konci filmu som bol rozhodnutý dať filmu 3*, ale ako som si to cele nechal niekoľko dni uležať v hlave som pochopil, že film je štýlom i posolstvom jedinečný a tak som vedel, že si film zaslúži odo mna silne 4*. A rozhodne aj pre bravúrny výkon Anthony Hopkinsa a Olivie Colman, fakt podali dokonalý herecký výkon. ()
Jedna z mých největších hereckých lásek, sir Hopkins, dostal letos Oscara. V 83 letech se tak stal dosud nejstarším hercem, který kdy Oscara získal. Už jsem si myslela, že se jeho druhé sošky nedočkám. Teda spíš že on se už nedočká. Ale že předvede svůj životní výkon až v tomhle věku, to by mě nikdy nenapadlo... 'The Father' se pro mě stává jedním z nejsilnějších filmů, jaký jsem kdy viděla. A přiznávám, že především (ale zdaleka nejen!) díky Mistrovu hereckému výkonu. Syrové, nekompromisní, znepokojivé a na nic si nehrající zpracování tohoto těžkého tématu, stojící na perfektních hereckých výkonech. ()
Anthony Hopkins ako muž s demenciou, ktorý stráca kontakt s realitou a nevie čo je skutočné a čo výplod jeho rozpadávajucej sa mysle. Hopkins predviedol výkon hodný Oscara a nedivil by som sa keby ho aj dostal. Komorná dráma, ktorá spolieha hlavne na dialógy a skvelé herecké výkony. 8/10 ()
Bál jsem se, protože tento typ filmů bývá hodně skličující, ale nakonec z toho byla inovativně napsaná a natočená jednohubka s geniálním Anthony Hopkinsem. Podobný herecký Hollywoodský příběh jako měl nedávno Brendan Fraser s Velrybou nebo Mickey Rourke s Wrestlerem. Fantastický film plný emocí, který vypráví tvrdé pravdy, ale my - mladíci - si díky němu můžeme víc vážit svůj čas. Krásná hudba! ()
Úplne ma to odzbrojilo. Desivé... ()
Anthony Hopkins je bůh! Pozice ve výroční filmové topce zaručena. ()
Snímek se z logiky věci odehrává pouze v několika pokojích a je natočen takovým způsobem, že v divákovi dokáže navodit sugestivní pocit, že se na obrazovce před ním odehrává něco podezřelého. Musím přiznat, že mi trvalo skoro třetinu stopáže, než jsem si byla ochotná přiznat, že hlavní postava není obětí nějakého spiknutí, ale "pouze" selhání vlastní mysli. Kvůli velmi depresivní atmosféře se na film už asi nikdy nepodívám, ale plně oceňuji jeho kvality - hlavně scénář a dokonalého Hopkinse s Olivií. I když mě emocionálně nezasáhl natolik jako tematicky podobné "Pořád jsem to já", zatím je pro mě na blížících se Oscarech favoritem a moc bych mu přála úspěch. ()
Drama, které perfektně ukazuje, že stačí změnit perspektivu vyprávění a ze zdánlivě banálního tématu je originální podívaná o zdánlivé konspiraci a spiknutí rodiny vypudit otce z domu. Florian Zeller nepracuje s náznaky, ale diváka rovnou umístí do centra dění a nechává ho sledovat znepokojivou podívanou, která se postupem času vyjasňuje, aby vyvrcholila dost silnou scénou, která jen potvrzuje, že lidský život je jeden velký koloběh, v němž se od dětství vracíme zase k dětství jen v jiné formě. Vzhledem k divadelnímu původu je jasné, že jde o komorní záležitost, která se odehrává ve dvou místnostech a důraz je v ní kladen na dialogy, které jsou ale napsány natolik dobře, že dokážou strhnout a nevnímat jejich množství. A ačkoli určitá divadelnost ze snímku dost vyčnívá a někdy by potřeboval zrychlit a být živější, tolik to nevadí, protože všechny nedokonalosti vyrovnává fenomenální Anthony Hopkins v hlavní roli, který je zcela přesný a vyvolává ty pocity, co vyvolávat má a sledovat ho je fascinující, za zmínku ale rozhodně stojí i Olivia Colman, jejíž úloha není takového rozsahu a je mnohem niternější, o to větší uznání zaslouží, protože většinu uhrála jen pohledy, povzdechy nebo různými gesty. The Father není veselá podívaná, ba naopak je dost skličující, protože něco podobného může potkat úplně každého (ať už z pozice starajícího se, nebo postiženého), rozhodně je ale výborná, a i když se k ní málokdo bude často vracet, minimálně jednou by viděna být měla. 80 % ()
Rozbitej svět, kterej potkávám pracovně každý týden, proto asi jen tři body, je mi známej... Dobrá konverzačka ()
Líbil se mi scénář i Anthony Hopkins, který vždycky dokázal hrát role odpovídající jeho stáří. Nejdřív je ale dlužno říct, že "Otec" byl v poměrně dobrém stavu (snad až ke konci se zhrošil), fyzicky byl zcela v pořádku (žádná inkontnence nebo problémy s kruhovým svěračem) a demence měla spíš benigní než maligní formu. Takového "Otce" mít doma je pohoda. Sám jsem zažil těžší situaci a znám spoustu lidí, kteří na tom byli nepoměrně hůře a po velmi dlouhou dobu. Scénář Christophera Hamptona a Floriana Zellera (divadelní hra) je ovšem naprosto unikátní. Samozřejmě jej nelze sledovat v podmínkách klinické normativity. Je to jen problém diváka, jak je ochoten a schopen vstoupit do senilního světa. - V recenzích se často vyskytuje údiv "jak to ustát?" Přitom řešení je pouze dvojí: odvést postiženou osobu do sanatoria (běžné řešení, kterému se nevyhnul ani tento film) a věnovat se dále svým zájmům, nebo se omezit a vzít to na sebe. Ujišťuji, že i druhé řešení je alespoň stejně přínosné. Kromě jiného: takto postižení lidé se často rozpovídají, a co se od nich dozvíte, se nedozvíte jinak. K doplnění vzdělání doporučuji knihu: Bernlef J.- Vyhasínání mozku Martina Kleina (2013) ()
poslední letošní oscarovka,kterou jsem ještě neviděl a rovnou ta nejsilnější.Zkraje mě to sice trochu mátlo,ale když mi došlo o čem,že to vlastně je,vtáhlo mě to a trpěl sem spolu se sirem Anthonym.Ten je tu naprosto famózní a pokud na "Otce" bude koukat někdo kdo si něčím podobným prošel (což se bohužel povedlo i mě),bude zážitek ještě silnější.Filmů o stárnutí a s ním ruku v ruce jdoucích nemocech už tu pár bylo,ale ještě nikdy jsem neviděl dílo,které by to mapovalo takhle z pohledu nemocného (nejlbíže je tomu asi Loosing Alice,ale tohle je ještě o level výš)...80% ()
Reklama