Réžia:
Martin ScorseseKamera:
Michael BallhausHudba:
Elmer BernsteinHrajú:
Daniel Day-Lewis, Michelle Pfeiffer, Winona Ryder, Richard E. Grant, Alec McCowen, Geraldine Chaplin, Mary Beth Hurt, Stuart Wilson, Howard Erskine (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
New York 1871. Lepší společnost té doby vytvořila "svět s takovou rovnováhou, že jeho harmonii mohlo zničit pouhé zašeptání". Společenská smetánka se řídila pevnými (byť nepsanými a nikdy nevyslovenými) pravidly a rituály, které přísněji než zákon určovaly, co je "vhodné" a co ne. V tomto prostředí se pohybuje mladý právník Newland Archer a jeho snoubenka May Wellandová, mladinké nevinné stvoření, které je dokonalým produktem své třídy. Newland i May ctí konvence a tradice, jejich manželství je vhodné a žádoucí, jejich budoucnost daná. Do svatebních příprav však jako blesk z čistého nebe vstupuje rušivý prvek. Z Evropy přijíždí hraběnka Olšenská, krásná přitažlivá žena, společensky málo přijatelná, ale nespoutaná konvencemi a nabízející okouzlenému Newlandovi tušení jiného, svobodnějšího světa. Vášnivá (byť platonická) láska těchto dvou lidí však nemůže dojít naplnění, aniž by její protagonisté zničili vše, co je jejich společnosti svaté. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (218)
Filmů z podobného období jsem již viděl několik, ostatně jen rok po tomto snímku sehrála Winona Ryder roli v typologicky podobném Malé ženy. Právě ona mě na filmu bavila nejvíc. Když srovnám právě tyto snímky, tak ženy jsou lépe obsazeny. Také děj je přeci jen trochu určující pro dobu, o které vypráví. Věk nevinnosti se motá stále v kruhu nenaplněné lásky téměř bez absence výraznějšího dramatu stojícího jen na hereckých výkonech, které špatné nejsou, stejně jako kostýmy a všechno okolo. Tak Martin Scorsese byl v té době již hvězda svého oboru. Ale samotný film mě nedokáže udržet v pozornosti více než dvě hodiny. Jedním z důvodů je také Michelle Pfeiffer, která při vší úctě k této jinak skvělé herečce, se mi výrazově do zmíněné doby nehodí a nemyslím, že to byla šťastná volba. Za zmínku stojí jistě i zajímavý fakt, že pro Jaye Cockse se jednalo o první filmový scénář. Nutno také dodat, že mi chyběla jakákoli romantika mezi hlavními hrdiny, což je pro romantický film dost zásadní. Neproběhlo žádné jiskření. O romantice se dvě hodiny jen soustředěně žvaní. Tady musím dát za pravdu Britům, kteří tyhle typy filmů zvládají daleko lépe. Není divu. Jejich historie je v tomhle ohledu mnohem pestřejší. ()
Největší trest pro Scorseseho by byl, kdyby musel natočit film, jehož stopáž by nepřekročila 90 minut. Tolik žvanění... ()
Skvělé zachycení společenských hodnot amerických zbohatlíků v New Yorku na konci 19. století. Scorsese se snaží rozpitvat mechanismy utvářející vztahy mezi lidmi v konkrétní době a mezi konkrétními lidmi. Inteligentní adaptace knižní předlohy se projevuje nenásilným komentováním děje, který dokreslují osobité herecké výkony (hlavně D. Day-Lewis a M. Pfeiffer). Originálně je využita kamera, zejména záběry zachycující prostředí salónů a honosných večírků (např. chytře udělané detaily místností prokládané pohledem z různých úhlů pohledu). Myslím, že i v tomto filmu se silně ukazuje zájem Scorseseho odpovedet na otázky, co nás dělá lidmi v dané době, co se považuje za samozrejmé a co ne, kdo určuje pravidla hry a jaké jsou možnosti individuálního přežití ´se ctí´. ()
3 a pol hviezdičky ()
Skělá výprava, kstýmy, kamera, hudba, ale stále mi něco chybí. Navíc jsem zjistil, že jsem tento film už jednou viděl, ale jaksi mi vyvanul z paměti. Asi to bylo pomalým rytmem a nedostatkem dramatičnosti tohoto hloubkového vrtu do New Yorkské společnosti konce 19. století. ()
Výborné herecké výkony, nákladná výprava, vkusná hudba a hlas vypravěče - to vše odlišuje tento film od běžné telenovely. ()
Pozoruju na sobě, že s přibývajícím věkem se mi čím dál tím víc líbí filmy náročné na diváka, filmy bez akce. Zvlášť když je takto laskavě vyprávěn. Zde se doslova zastavil čas, úplně na mě dýchla atmosféra doby. Navíc nenápadná, ale hezká hudba. Možná se mi časem budou líbit víc i mafiánské snímky. ()
Už je tomu dlouho, kdy jsem naposledy spatřil romanticky laděný příběh, který by mne podobným způsobem zasáhl. Skvěle vykreslené charaktery bojující proti sevřeným mravům jsou zasazeny do precizně vystavěného snímku, na němž je znát režisérův jasný rukopis, a k tomu všemu kdesi v pozadí jemně dotírá tíživá myšlenka, je-li lepší se jednou osvobodit, či se navždy podřídit povinnosti. Lze odolat lákavému chaosu necítě se zklamaně? ()
Po pár letech jsem chtěl tomuto filmu dát znovu šanci jen díky Winoně, která mě úplně okouzlila. Poprvé jsem tento film vyhledal díky Michelle Pfeiffer a Scorsesemu. Chtěl jsem si doplnit jejich filmografii. Nyní jsem doufal, že se můj dojem z filmu vylepší na 4/5 díky Winoně, ale bohužel jen samotná herečka není zárukou lepšího dojmu. Navíc Winoně to slušelo mnohem víc v jiných filmech a za tento byla nominována na Oscara a vyhrála dokonce i Zlatý glóbus za vedlejší roli. Napadá mě tucet filmů, za které by si ocenění zasloužila stopro mnohem víc! Scorsese je Winonin nejoblíbenější režisér, ale měla to štěstí s ním spolupracovat jen jednou. Výkon hlavního protagonisty Archera se mi líbil nejvíc ze všeho. Film má technické kvality a všechno, je výpravný a hezky se na něj dívá, což je u Scorseseho zárukou, ale mohl by být trochu svižnější a asi se mi tolik nelíbil, protože se mi příčí ta nesmyslná společenská "pravidla" tehdější doby, která mi stále připomínají britskou královskou rodinu a její silně konzervativní a upjaté zásady. Prostě mi je z této vyšší, snobské a domýšlivé "společnosti" trochu na blití. Musíte se pořád chovat podle nějakých nepsaných pravidel, která si tato společnost sama vycucala z prstu. No a tento film je takové společnosti vzorovým příkladem. Archer s Ellen si aspoň trochu snažili zachovat zdravý rozum a jít proti těmto společenským hovadinám. Všichni kolem nich ale byli úplně v zajetí jakéhosi snobského kodexu, který už dnes naštěstí zažívat nemusíme. ()
Filmová adaptace stejnojmenného populárního románu je obrazově bohaté a inscenované drama o konfliktu mezi touhou a osobní odpovědností ve světě, který teprve utváří strnulé a zdrženlivé společenské konvence společně s úzkými morálními koncepty. Zcela netypický a nevýrazný Scorseseho film je především určen pro sofistikované diváky se zálibou v literárních adaptací historických románů se statickým zaměřením na pomalé filmové vyprávění. Jeho schopnost pomalého a pečlivého vykreslení zdrcené mužské vášně vyžaduje absolutní pozornost a vnímání jednotlivých citových složek příběhu, které napomáhají vnitřnímu procítění. Obsahově jednoznačně bohaté, avšak formou vyprávění velmi těžkopádné, nevýrazné a emocionálně prázdné. ()
Uhladená romanca, ktorá je sondou do sveta newyorskej "aristokracie" s jej vyberanými zvykmi a prísnou morálkou. Na tomto čistom plátne spoločnosti sú však drobné škvrnky vzťahu, ktorý má potenciál Rómea a Júlie, vzbúriť sa proti konvenciám. Žiaľ nedostane príležitosť sa rozvinúť a hoci sa rozvinie búrlivo ako Osudová príťažlivosť, skončí v šedi každodenných "správnych" rozhodnutí. Nostalgia s akou je príbeh rozprávaný ma dosť nudil aj keď produkcia investovala do okázalých kulís a kostýmov navodzujúcich tú správnu atmosféru a herci v hviezdnom obsadení predviedla výborné výkony, pretože predloha im zviazala ruky. 70% ()
Moc hezky natočený film. Bohužel pojednává o strašlivě nudné době a podle toho taky vypadá... ()
film stejně dlouhý, zdlouhavý a nudný, jako byla (nejspíš) ta doba. pokrytectví, intriky, lži, všechno v lesku s holou prdelí. příběh lásky, která zůstane navždy jen díky tomuhle klišé uzavřená, na druhou stranu silná díky tomu samému. akorát to na mě bylo moc zdlouhavý a tak nejak ... nudný. tři sou fér, tenhle film není žádná s****a ani Béčko, jen na něj musí bejt ta správná nálada. ()
Prepychová adaptácia románu Edith Wharton (za ktorý získala Pulitzerovu cenu) o potlačených emóciách v spoločnosti zviazanej konvenciami. Avšak za puntičkárskym detailom a opulentnými scénami je ťažké spojiť sa s hlavnými predstaviteľmi po emocionálnej stránke. ()
Myslím, že percentá (tie s veľkým červeným písané:)) neodzrkadlujú ozajstnú hodnotu tohoto filmu. Teraz je pre nás nezrozumiteľné čo to tam stvárňujú a aké neviditeľné dekórum dodržiavajú, veď keď si chlap tak sa chytíš a ideš do toho, stačí mať odvahu... Keď pozerám film z inej doby alebo z inej krajiny (ako napríklad Japonsko) úplne sa prevtelím do zmýšlania postáv a rozumiem, prečo robia to,či ono a prečo práve tak ako. Tie neviditeľné okovy sú niekedy ťažšie ako tie ozajstné. Ale odžiť nešťastný život je ťažšie ako byť šťastný, s tým musí každý súhlasiť. Dnes je to zbytočná sebeobeta a úbohé martírske sebabičovanie, nepochopiteľné, lenže nezabúdajme na to že film je pre diváka dneška ale nie je s mravmi dneška... Srdce mi trhali tie vzácne ukradnuté momenty pre dvoch, ktorí boli šťastní len ak si na to spomenuli. 85% ()
I was intrigued by the idea of Martin Scorsese directing a period piece, and he almost pulls it off. Visually, the movie was beautiful. It was a lesson for upcoming directors. The deliberate slowness of the camera as it moves throughout scenes; way characters react to one another with little more than glances and smiles and polite gestures who imply much more than what they say; the theme of a rigid society and the woman who unknowingly disrupts it with her "scandalous" conduct. Contemplative, Scorcese uses a tremendous amount of visual tricks to emphasize what or whom we should look at: spotlighting Pfeiffer and Day-Lewis as they enjoy a quiet conversation during the intermission in a play; slowing the action down for about five seconds in a key scene (when Pfeiffer gets up from her seat, crosses a room full of guests to go talk to Day-Lewis as Woodward narrates "It was not the custom for a lady to get up ... and talk to another man."). His technique forces us to really watch the story, to look for details, overt and covert, since like the opening montage of roses in bloom at the beginning of the credits, this is a movie of deep contemplation because of the subtle game of tradition which is being played behind the curtains, just out of the camera's view. Nothing is what it seems, and in the exceptional case of Winona Ryder's incredibly sly portrayal of May Welland, that becomes true: she knows much more than her character reveals, and when she does so, it's only with a loving glance. The movie so ultimately tragic and emotionally jarring: that true love is consciously allowed to be crushed in lieu of family tradition, which is the overwhelming hypocrisy of the people inhabiting Edith Wharton's timeless novel. Unfortunately, not everything works. The story, another tragic tale of impossible love, had been done thousands of times before and didn't really hold my attention. Not bad, just more time to watch the pretty pictures. Anyway, I don't think Scorsese was really interested in the love story. It's more an analytical study of the behavior of people from that day and age, and as such it does work. Daniel Day-Lewis is perfectly cast as the frustrated Archer. ()
Typický Scorsese. Nudící, nikdy nekončící ukecané drama. V tomto případě je tento úžasný film ještě lepší než mistrův standard. Ještě více nudy na ještě delší stopáž při ještě menším množství jakéhokoliv děje. Jedinou předností zůstávají herci. ()
na tom filmu snad není nic špatně... a za nádhernou winonu přidávám šestou hvězdu :-) ()
Přes dlouhý a velmi pozvolný průběh nakonec vychází slušné dílko. 75%. ()
Reklama