Réžia:
Jaroslav SoukupKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Zdeněk BartákHrajú:
Marek Vašut, Zlata Adamovská, Jiří Bartoška, Karel Greif, Vladimír Ráž, Lukáš Vaculík, Michaela Kuklová, Pavel Nový, Boris Rösner, Antonín Procházka (viac)Obsahy(1)
Historický film tvoří dvě povídky - "Dlužný výstřel" a "Divoký páv". Společným tématem jsou jim slavné souboje dvou významných historických osobností: Alexandra Sergejeviče Puškina a Giovanniho Giacoma Casanovy. Puškinův tragický duel, který mu předčasně ukončil život, je vylíčen ve spojitosti se vznikem jeho povídky "Dlužný výstřel", Casanovova historka je pojata spíš ironicky a humorně. Jde o to, že slavný svůdce vlastně nikdy nesváděl, naopak celý život vedl nepřetržitý souboj se ženskými svody. Proto byl tolik rozhořčen Mozartovou operou Don Giovanni, prý částečně inspirovanou jeho osudy, a střetl se s autorem u manželů Duškových na Bertramce. Vyprávění o skutečném souboji, který svedl s polským maršálem Branickým, je pouhou epizodou z mozaiky jeho bohatého života. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (32)
,,GÉNIOVIA SÚ SMRTEĽNÍ IBA ZA ŽIVA. LEN HLUPÁKOV ZABÍJA SMRŤ." __ Divoké srdcia vstúpili do môjho povedomia viac-menej náhodou pred mnohými rokmi, kedy ich raz vo svojom programe uvádzala TV Nova (dodnes sa mi vybavujú scény obsiahnuté v TV upútavke), avšak ich sledovanie ma nakoniec minulo a odvtedy som na nich viac nenarazil. Snáď aj slabá propagácia má vplyv na pomernú neznámosť Soukupovho diela. Úplnou katastrofou podľa tunajšieho hodnotenia alebo názorov užívateľov však tento film aspoň z môjho pohľadu nie je. Pravdou je, že má zvláštnu strihovú skladbu a viaže na seba množstvo balastu bez ktorého by rozprávanie o dvoch súbojoch vystačilo aj na slabú polhodinku. Boris Rösner má istý tajuplný šarm a charizmu, nevidím preto dôvod prečo ho ,,neortodoxne" neobsadiť do úlohy milovníka Casanovu. Podobná asociácia ma napadá v prípade Johna Malkovicha ako Valmonta. (230. hodnotenie, 10. komentár k filmu, P. S. _ moje hodnotenie č. 2000) ()
Povedená historická záležitost, kde je hlavní motiv souboj na pistole, včetně řádné, čestné průpravy podle náležitých pravidel a minimálně v první povídce (o Puškinovi), kde se proplétá realita a jedno Puškinových děl, je to velmi, ale velmi povedené a mající náležitou atmosféru (která mi několikrát připomněla starší Supeře aka Duellists od Ridleyho Scotta) a k tomu je to podpořeno velmi slušnými výkony a démonickým pohledem oknírovaného Jiřího Bartošky. Neskutečně povedené a samo o sobě by to stálo za pět hvězd. Druhá povídka je bohužel slabší, věnuje se zlehka života Gicacoma Casanovy a onen souboj je tam jen tak mimochodem a mnohem víc se děj soustředí na pár výstřižků z Casanovova života a jediné, na čem to stojí, je pár odhalených prsou (technicky vzato nikoliv pár, alébrž několik párů) a hlavně Boris Rösner, který si uhraje svoje i když holí hrozí nebohému pávu. ()
Všichni jsme hlupáci, když hledáme příčiny protivenství kolem sebe. Jsou vždycky v nás." Zdejší hodnocení neodpovídá skutečnosti. Atmosféra filmu včetně kostýmů a hudby plně odpovídá době kterou film představuje, herci nepřehrávají, neobojevují se hluchá místa. Můj dojem z filmu je veskrze pozitivní. ()
Obsahem prázdné, ale díky formě, dialogům, hercům a poselství mě příběhy soubojů neskutečně bavily. Soukupovi se povedlo usměrnit i Marka Vašuta a jakkoliv nevěrohodně může na první pohled vyznít jeho role Puškina, brzy jsem zjistil, že to bylo mnohem lepší než jsem čekal. Smrti nedbalý Vaculík proti zádumčivému Bartoškovi je z toho nejzajímavější duel a hezky ukazuje, jak se přístup duelanta změní v okamžiku, kdy získá důvod proč žít. Souboj Puškina se odehrává právě ve stínu jeho díla, což je velmi hezký odkaz na to, jak dílo Puškina přetrvává dlouho po jeho smrti. Příběh Casanovy s Borisem Rösnerem se na konci stane nečekaně brutálním a kritickým k době, kdy dané slovo mělo větší váhu než zdraví a život. ()
Nutno říci, že Jaroslav Soukup udělal hlavně slavné Pěsti ve tmě a možná tak ještě koukatelný Discopříběh. Po revoluci už to ale byl spíše jeden průšvih za druhým. Pokračování Discopříběhu, Kamaráda do deště, Svatba upírů, trilogie Byl jednou jeden polda či Jak ukrást Dagmaru. To vše jsou fakt slabotinké filmy. Ale Divoká srdce se mi vcelku líbila. Hlavně druhá povídka. Oba filmy byly obsazeny tehdejšími hvězdami. Film měl sice slabší scénář, ale byl výborně zahrán a kostýmní i maskérská práce jsou dost kvalitní. Je sice pravda, že Boris Rösner je trochu atypický herec na Giacomo Casanovu. Obě povídky se odehrávají spíše v temnějším a ponurém duchu, ale přesto si myslím, že film nezklame. ()
Galéria (1)
Zaujímavosti (4)
- Svatební scéna z první povídky, v níž si Nikolaj Petrovič Orlov (Lukáš Vaculík) bere Michailu Jaroslavnu (Michaela Kuklová), se natáčela v pravoslavném chrámu sv. Olgy ve Františkových Lázních. (a-ja)
- Boris Rösner (Giacomo Casanova) se ve filmu poprvé objeví v 52. minutě. (noelcoward73)
- Povídka „Divoký páv“ se natáčela v Praze (na Malé Straně, Loretánském náměstí, Bertramce) a na zámku Ploskovice. Divadelní scény se natáčely v Karlovarském městském divadle. (a-ja)
Reklama