Réžia:
Karel SteklýScenár:
Karel SteklýKamera:
Jan RothHudba:
Jan SeidelHrajú:
Rudolf Hrušínský, Svatopluk Beneš, Miloš Nedbal, Jaroslav Marvan, Fanda Mrázek, Jaroslav Vojta, Alois Dvorský, Jana Kovaříková, František Černý (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Druhá časť sfilmovaného romána Jaroslava Haška zachytáva osudy Josefa Švejka po ceste na front a napokon priamo v bojovej línii. Už počas cesty vo vlaku rozpráva Švejk nadporučíkovi Lukášovi svoje príhody, pričom nevedomky urazí generálmajora von Schwarzburga, ktorý s nimi sedí v kupé. Potom sa mu podarí zastaviť vlak a stratiť sa na stanici, kde v krčme pije jedno pivo za druhým a napokon sa vydáva pešo na cestu do Budějovic k svojmu regimentu... (STV)
(viac)Recenzie (350)
Dle mého lepší než první díl. ()
Poslušně hlásím, že pět hvězdiček je opět zde ! :) Nelze jinak, protože druhá část neztratila nic z dokonalosti první. ()
Nic se nezměnilo oproti prvnímu dílu. ()
MOC MI TU NEŘVETE, MILOSTPANÍ, NEBO VÁM DÁM PŘES DRŽKU! ()
Rudolf Hrušinský jako Švejk je bezchybný na zbyteku tolik nezáleží. ()
Pokracovani Osudu dobreho vojaka Svejka nastesti neztratilo nic na filmove kvalite prvniho dilu - a to hlavne opet diky skvelemu R. Hrusinskemu nejst. ()
Pro přímé pokračování Dobrého vojáka Švejka Karla Steklého z roku 1956 platí do písmene totéž, co jsem napsal ve svém komentáři právě k první části této velkolepé filmové adaptace, tedy: Jak dalece může jakákoliv adaptace zkreslit a zdeformovat původní vyznění literárního textu, jak dovede posunout usazení charakteru hlavního hrdiny a postav, o tom nejlépe svědčí Poslušně hlásím Karla Steklého... Již Josef Lada svou vizualizací ilustracemi formoval a mírně transformoval charakterový typ Josefa Švejka. Rudolf Hrušínský (jistě v synchronizaci s Karlem Steklým a za asistence režimních ideových dohlížitelů) posunul zakotvení Švejka coby přesně nedefinovatelného a pregnantně nezařaditelného individua, lidského ducha, ať už ve své rafinovanosti či prostoduchosti, svobodného a až anarchisticky všehoschopného, jenž stojí proti vážnému majestátu aparátu a mašinérie instituce zvané válka, k Švejkovi bodře lidovému, s dobovým kolektivním rozměrem... Přitom literární předloha má úplně jinou kvalitativní úroveň - je až neskutečné, jak mimoděk tam Hašek spojil nespojitelné - humor s pacifismem a odporem k válce, alegorii s reálnými příběhy, vitalitu s absurditou a existenciální tíži doby, oslavu individua i sociální kritiku, vtip s vážnou a hlubokou výpovědí o jedné z nejstrašnějších etap lidských dějin, formální uvolněnost a zároveň dokonalost, vulgarismy i nádheru češtiny, naraci a realitu, úpadkový žánr pavlačových drbů a nejvyšší patra experimentální literatury... To vše ve Steklého filmové adaptaci sice také snad najdeme, ale vždy patřičně naředěné a rozmělněné, bez ostrých hran Haškova druhého plánu... (o velikosti Haškovy předlohy svědčí množství překladů i fenomén, který na základě této knihy vznikl, a koneckonců i fakt, že i těch filmových adaptací bylo více... ta Lamačova či loutková Jiřího Trnky ...a třeba Rakušané adaptovali Švejka také). Pravým kamenem úrazu v adaptování Haškova románu je jeho příznakový ,,narační tok", tedy Haškova cizelovaná a cílená metoda tvorby, stejně jako to dělal později Bohumil Hrabal a třeba také Jakub Deml ve svých denících a knihách... Je to jakési asociativní volné plynutí, analogie automatického textu surrealistů, jen s tou vědomou, racionální regulací... (že vznikl či odrážel ducha hospodských řečí je spíše mýtus). Hrušínskému se volné, asociativní řazení jednotlivých témat, postav a příběhů v řeči hlavního hrdiny podařilo ,,uhrát" a Švejkův typický řečový proud volně odráží ducha knihy. Za povšimnutí stojí také nově se objevující humanistický rozměr hlavního hrdiny... Jakožto v režimní a režimem jednoznačně protěžované filmové produkci měl režisér k dispozici kompletní dobovou hereckou špičku, neomezený výběr exteriérů i interiérů a finančních prostředků, vznikl tedy velkofilm, jenž v dnešních časech nemá v našem prostředí obdoby... a povedl se. Jako jeden z mála snímků 50. let není zatížen primárním cejchem doby a ideologickou vyčpělostí. Už jen za to si zaslouží vysoké ohodnocení... Zkrátka Poslušně hlásím - vynikající a nestárnoucí komedie patřící do zlatého fondu československého filmu... () (menej) (viac)
Poslušně hlásím, že nebýt herců (úplně všech), tak je to pomalu na dezerci od televizní obrazovky. Švejkovi to v hrané podobě nesluší, byť Hrušínskému samozřejmě ano. Švejkovi to sedne jedině v náručí Trnky. ()
Nepřekonatelný film, kterému se podařilo na plátno převést Haška tak, že by se u toho asi i on lámal smíchy. Ať jsem to viděl poprvé, podruhé, potřetí..., stále dokola a dokola jsem se nemohl dost vynasmát všem Švejkovým kouskům, řečem a samozřejmě i nepřeberné spoustě dalších skvělých postav, které se ve své směšnosti a rázovitosti doslova předhání. Nelze než vyzvednout především osazenstvo putimské četnické stanice v čele s Jaroslavem Marvanem, jež nádherně dokládá český vztah k císařpánovi a celé staré dobré monarchii. Neprávem nepřipomínaná a opomíjená je pak též již ne tak úsměvná, ale náramně ilustrující maďarská role Vlastimila Brodského. ()
Zatímco první díl ještě chvílemi relativně úspěšně pobavil v satiře a nadhledu a ztrácel body hlavně tím, že "chytrost" hlavního hrdiny byla často spíše vyčůraností, druhý už se v humoru zmůže jen na ty nejnižší útoky. Kdo má být vtipný, ten huláká na celé kolo, vypije litry alkoholu, sežere na co přijde - nebo tyto činnosti rozličně kombinuje. Jazyk Jaroslava Haška je příjemný, ale v téhle humpolácké formě nemám daleko k tomu ho zatracovat. ()
Druhej dil se sice nese ve stejnym duchu, problem je, ze jsou tu prodlevy mezi jednotlivejma scenkama, takze uz to neni takova zabava. Nicmene i tady se najdou perfektni sceny, Hrusinsky opet genialni a tentokrat stoji za zminku Marvan. Konec filmu je docela otevrenej a na cesky pomery je valka natocena slusne, takze je skoda, ze nevznik dalsi dil. Lepsi 4*. ()
Klasické hlášky v podobě: Pane Vachmajstr vy ste hlava! Proto jsem tady v Putimi taky velitelem ne! Oni zůstanou až do smrti jen závodčím! Protože maj místo hlavy kokosovej vořech! Jdou se podívat ven, fláká se tam nějakej votrapa, jdou. Jdou sem, Pejzlarko..Ta o placeným informátorovi v podobě nedouka Pepka Vyskoče, Vědí pendrek a chtějí se jen vytahovat! aj. Jedna lepší než druhá a jeden díl lepší jak druhej, těžko uvěřit tomu že je dnes tomuto stále svěžícímu filmu už skoro padesát let, a stále ale má co nabídnout a jeho hlášky se stali téměř kultovními. Byli to tenkrát všechno stejně páni herci a všechny role ať už od té největší až téměř po tu epizodní byli do puntíku geniálně zahrané. Myslím si že vznikl jako celek dodnes nepřekonaný Švejk a že ho tenkrát nemohl zahrát a ani napodobit nikdo lépe než právě R.Hrušinský který byl navíc ještě skvěle interpretačně zdatný a obratný. Není žádným tajemstvím že R.Hrušínský dokonce kvůli této roli, musel povinně nějaké to kilo navíc přibrat aby byla výsledná podoba ještě efektivnější.Měl to údajně dokonce přímo nakázané.. ()
"Vidíte, to máte z těch vašich nitek", že tomuhle filmu musím dát 5*. A kdyby snad někdo slyšel, že císařpán je vůl, a že to nevyhrajem, okamžitě nahlásit. ()
Ve všech zásadních bodech mohu souhlasit s Radkem 99. Steklý vyvinul maximální úsilí, aby co nejplastičtěji zachytil závěrečný díl švejkovské anabáze, dal mu co nejplnokrevnější filmový tvar a současně vytvořil prostor pro celou řadu buď slušných, nebo i pozoruhodných hereckých kreací (mimo Hrušínského tu exelují např. Beneš, Krampol, Marvan, Nedbal a mnoho dalších). Zašlý svět někdejší podunajské monarchie tu ožívá v celé své problematické slávě krausovské "Kakánie". Pojetí titulní postavy je vyhroceno až do poloh přímé protidynastické rezistence; pominuta je postava jednoročního dobrovolníka Marka (to je asi největší daň době vzniku tohoto díla). Myslím, že Hašek by se při pohledu na toto filmové ztvárnění rozhodně nenudil a Hrušínského fragmentární pojetí švejkovské postavy by minimálně pochopil, když už by jím nebyl nadšen. Myslím, že zatracovat toto filmové dílo ve jménu velmi pomyslných absolutních estetických kánonů by bylo krajně zpozdilé. Mluví totiž do naší současnosti právě tak jako kdysi, kdy bylo právem spisovatele svobodně a po svém se vyjadřovat k ožehavým otázkám doby. V každém případě je HLÁSÍM i dnes mimořádně vděčným diváckým zážitkem. ()
Poslušne hlásim, že som sa opäť bavil. Nie tak slušne ako v prvom dieli, ale stálo to za to. Navyše hlásim, že keby každý vojak bol tak milo dementný, vojen by sme sa nedočkali. 75%. ()
Film, který mi hraje na nervy jako na struny. ()
"Poslušně hlásím že jsem opět zde!". Tak zní pokračování o nic lepšího, o nic horšího a stejně výtečného "Dobrého vojáka Švejka", vynikajícího zfilmování našeho světově nejznámějšího románu Jaroslava Haška "Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války". Humorné situace se tu jen kupí. Už na začátku ve vlaku vypráví Švejk nadporučíku Lukášovi svoje příhody a poznatky, a přitom nevědomky urazí generálmajora Von Schwarzburga (skvělý Miloš Nedbal), který s nimi sedí v kupé. Poté "nevědomky" zastaví vlak, ztratí se na nádraží, tam v hospodě pije jedno pivo za druhým, hostí Maďarského vojáka (Vlastimil Brodský), poté se vydává pěšky do Budějovic ke svému regimentu, kterému se stratil, cestou je zatčen v Putimi (kterou zabloudiv několikrát prošel), poněvadž četníci myslí že je ruský špion.... A tak dále. Mohl bych se rozepisovat do nekonečna. Zrátka vynikající. ()
Na pokracovani DOBREHO VOJAKA SVEJKA (1956) sa nic nezmenilo, humor je stale rovnaky. Svejk je proste taky sympaticky imbecil, ze je vlastne genius a jeho privadzanie do zurivosti svojich nadriadenych ma dokaze vzdy rozosmiat :-) ... 24.05.2010 _______ Rudolf Hrušínský - (Švejk) +++ Svatopluk Beneš - (Nadporučík Lukáš) +++ Jaroslav Marvan - (Strážmistr Flanderka) +++ Miloš Nedbal - (Generálmajor von Schwarzburg) +++ Fanda Mrázek - (Závodčí) +++ František Filipovský - (Dub) +++ Vlastimil Brodský - (Maďarský infanterista) +++ Hudba: Jan Seidel +++ ()
Podle všech známek, jde o rafinovaného ruského špiona, který ovládaje dokonale český jazyk, chtěl se pokusit... Chtěl se pokusit. Vo co von se to vlastně chtěl pokusit? Tohle je neskutečná klasika a scény s mistrem Marvanem na četnické stanici, patří k tomu nejlepšímu, co naše komedie nabízí. Závodčí, daj mu ještě čaj s rumem. A mně taky. Víc rumu! ()
viz komentář k Dobrému vojáku Švejkovi. A kuř, kuř, zajímáš mě. ()
Reklama