Réžia:
Jan HřebejkScenár:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHrajú:
Bolek Polívka, Eva Holubová, Jaroslav Dušek, Vilma Cibulková, Jiří Pecha, Lukáš Baborský, Nikola Pešková, Matěj Nechvátal, Jan Drozda, Pavel Liška (viac)Obsahy(2)
Chcete vedieť čosi viac o tradičnom obraze života v socialistickom Československu? Režisér Jan Hřebejk (Pelíšky, Musíme si pomáhat) nás tentoraz zavedie do šedivých osemdesiatych rokov, kedy život plynul pomalšie, ako v nehybných vodách maďarského Balatonu. Boli to spriatelené rodiny. Akademický sochár Bedŕich Mára musel pred rokmi z politických dôvodov opustiť výtvarnú Akadémiu, kde viedol ateliér a žije v zabudnutí mimo štátnych lukratívnych zákaziek. Dokonca nemá ani preukaz zväzu socialistických umelcov, čo znamená v praxi to, že je umelcom iba pre okruh najbližších priateľov. Jeho manželka Alena je keramička a zdá sa, že so situáciou sa už zmierila. Ale iba do chvíle, kedy k nim nepríde na návštevu Míla Břečka s ambicióznou manželkou Magdou. Míla je pravým opakom Bedřicha. Politický oportunista Míla je riaditeľom základnej školy a na svoju kolaboráciu má logický argument: „Niekto musí plávať s nimi, aby situáciu uľahčil.“ Ich dospievajúce deti so o tom myslia svoje a politiku radšej neriešia. V podstate pokojný život však naruší kunsthistorik Alois Fábera a zdá sa, že Bedřich bude mať grandióznu zákazku... (RTVS)
(viac)Recenzie (635)
Pupendo je dosť slabým filmom, ktorý sa v mojich očiach nevyhne porovnaniu s omnoho kvalitnejším Pelíšky, ktoré natočil rovnaký režisér a pár hercov z aktuálne hodnoteného filmu. Ale zatiaľ čo film Pelíšky obsahoval veľké množstvo zaujímavých, milých alebo vtipných scénok a len pár slabších, u filmu Pupenda je to naopak. Prevládajú práve tie nudné, trapné alebo nepodarené. Neviem prečo dávajú režiséri Polívkovi často úlohy ožranov, ale tu ma jeho večne podnapitý alebo často aj opitý maliar vôbec nebavil. V byte musí mať všade samozrejme neporiadok, oblieka a správa sa ako bezďak + kecá samozrejme samé nezmysli (ešte aj pred deťmi - neviem ktorú normálnu ženu by tešil takýto chlap). A ďalšia vec je to neustále hrdinstvo a boj proti komunizmu (samozrejme x rokov po páde). Teraz sú najväčší hrdinovia a odporci práve tí (česť výnimkám), ktorí najviac ťažili z režimu, spolupracovali, boli mu poplatní alebo pre istotu mlčali. Tak ako v dnešnej dobe, keď je problém, tak väčšina mlčí a možno o 30 rokov natočia film, ako všetci odporovali a upozorňovali. ()
Proč odpad? Film jsem vypnul po dvaceti minutách. Hercům nebylo vůbec rozumět (hlavně Polívkovi) a titulky tam nebyly, vůbec jsem nechápal o co tam jde, a ani jsem se neznažil tomu rozmět při tak mizené kvalitě zvuku a obrazu a celkově prostě nuda. ()
Mára je sochař, který však nemůže svobodně tvořit. Je to logické, jsou osmdesátá léta. Navíc to vypadá, že byl zachycen v jedné z mnoha vln komunistických zátahů na umělce a trochu to schytal. Ale kdo tenkrát ne, že? Nicméně všechno zlé je k něčemu dobré a pro Máru se persekuce stala účinnou výmluvou pro to, aby nechodil do práce a trávil veškerý svůj čas v leže na kanapi, v sedě v hospodě nebo zašitý ve svém malém ateliéru na břehu Vltavy. Tím přivádí svou rodinu do tristní finanční situace. Vandrácky oblečení sedí o hladu v zatuchlém sklepním bytě. I takový člověk má však přátele. Ti dobře znají Márovu finanční situaci a navzdory vědomí jeho odporu k práci, vymyslí pro něj způsob, jak vydělat peníze a současně zůstat "charakterním" umělcem. Mára se však místo vděčnosti, která by se zdála být na místě, nechá přemlouvat a nakonec až blahosklonně svolí. A tak dále, a tak dále, skončí to špatně. Víte, takový charakter je prostě na zblití, i když ve filmu je to kladný ubohý hrdina. Asi proto film nemám rád. Jinak je profesionálně natočený a angažované hvězdy odvádějí výbornou práci. V některých scénách se ale neubráním pocitu absence scénáře. Prostě to vypadá jako skeč z Ruské rulety. Ale to nevadí, ke koukání mi stačí, když není na scéně Mára. Jeho přístup mi vlastně připomněl ještě jednu věc. Jednou jsem viděl v televizi rozhovor s panem režisérem Krejčíkem, který to při nějaké té čistce také schytal. V kostce říkal, že všichni režiséři, kteří točili v sedmdesátých a osmdesátých, jsou komouši a dštil na ně oheň a síru. Že on, ubožátko, nemohl dělat svoje věci a přesto se nesnížil k točení (těch naprosto sqělých) schválených filmů (které máme všichni rádi), ale místo toho na protest trpěl ve sklepě. Co říci závěrem? Jsem rád, že za socialismu existovali i umělci, kteří nemuseli bojovat za každou cenu a poskytli nám sqělé filmy, ve kterých se sice lidé oslovují "soudruhu", ale my na ně stejně rádi koukáme pořád dokola... ()
Velice povedený film, který mi dosud unikal. Největší sílu filmu vidím ve výborným herectví ústřední čtveřice a v vtipném scénaři a dialozích parodující dobu socialismu a různé typy tehdejších charakterů. 81% ()
Nadějný sochař Mára žije se svojí rodinou v ústraní od komunistického režimu a vyhlíží lepší zítřky. Na druhé straně rodina druhá rodina, jeho přítele Míly, ředitele školy, který veřejně podporuje komunistický režim, ale zády si myslí své. Pan Hřebejk vztahy a příběhy těchto rodin rozvinul do krásné komedie, která si osobně myslím, že je v českém prostředí velmi nedoceněna. Největším nábojem je bezpochyby pan Polívka a Dušek. Jejich rozhovor na školní chodbě u mozaiky je doslova nesmrtelný. V pozadí nezůstávají ani jejich chotě, Vilma Cibulková a Eva Holubová. Scénář perfektní, humor lidový i intelektuální, hudba doprovázející film nádherná. Není nic, co bych tomuto komediálnímu dramatu vyčetl. Za mě jasných 5*. ()
Ten film mám raději než Pelíšky 🙂 ()
Když film začínal, měl jsem z něho velmi dobrý dojem a byl jsem natěšený na to, co uvidím, někdy ve 40 min filmu však toto nadšení začalo nejprve mírně a později strměji upadat. Nevím, zda problém Pupenda spočívá ve střihu nebo ve scénáři, ale Pupendo na mě mělo dojem jako sekvence náhodných (a převeším extrémně krátkých) scén a příhod bez významnějšího propojení (např. Polívka se synem na krátkou rybaří, vzápětí se bez vysvětlení objeví se synem a studentkou v Národním muzeu a následně se po chvíli příběh opět přesune úplně jinam). Film samozřejmě dějovou má linku, ale ta se mi zdála tak okrajová a upozaděná, že ji jednoduše přebilo to množství situačních příhod, které se ve filmu odehrávají. Také mi dost vadilo, že některé scény byly dost uměle až nelogicky vykonstruované (např. scéna s nahou Cibulkovou). Pak mi také chyběl silnější důraz na propojení jednotlivých postav (víme, že se postavy znají, ale až tak nějak nárazově zjistíme, že mají společnou minulost a jsou si poměrně velmi blízcí). Škoda, protože potenciál měl film ohromný, jelikož herecky je super, humor je většinou velmi povedený, kamera a režie jednotlivých scén jsou také úžasné. ()
Reklama