Réžia:
Marek KoterskiScenár:
Marek KoterskiKamera:
Jacek BławutHudba:
Jerzy SatanowskiHrajú:
Marek Kondrat, Andrzej Grabowski, Ilona Ostrowska, Dorota Chotecka, Maria Ciunelis, Piotr Fronczewski, Cezary Pazura, Piotr Machalica, Andrzej Mastalerz (viac)Obsahy(1)
Devětačtyřicetiletý Adaś Miauczyński je typický frustrovaný intelektuál postsocialistické epochy. Jako mizerně placený středoškolský profesor-polonista má spoustu důvodů, proč nenávidět školu a studenty. Bydlí v typickém bytě na sídlišti, které mu skýtá plno podnětů k rozčilení. Od rána se až rituálně věnuje hygienickým úkonům, které ho stejně otravují jako uklidňují. Nerad vstává. Bojí se každého nového dne, předem se děsí kontaktů s nenáviděným vnějším světem, ale i s rozvedenou manželkou a dospívajícím synem. U jídla si pouští televizi a znechuceně reaguje na šarvátky poslanců v Sejmu, které ho jako polského vlastence urážejí. Sféra vysokých ideálů ho povznáší, přízemní každodennost ubíjí. Zejména ho pohoršuje všudypřítomná a vulgární reklama. I proto pilně polyká pilulky na zlepšení fyzické a intelektuální kondice. Permanentní nespokojenost si vybíjí impertinentním, až neurvalým chováním. Navykl si na samomluvu a monology, v nichž bohatě používá slovo "kurva", což výmluvně dokresluje nejen portrét, ale i hloubku mentálního propadu degradovaného intelektuála naší doby. (MFF Karlovy Vary)
(viac)Recenzie (244)
Bože ! Sám sebe jsem viděl ve filmu ! ()
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13! ()
Když Adam začne pochybovat i o svých snech tak se teprve ukáže jak moc reálné a drsné to je. Komičnost becmonosti. Jaký si to uděláš takový to máš. Ale kdeže? Jak uboze jsi byl zrozen a vychován takový jsi a budeš. Nejsou náhody a šťastné konce. Jen naše bizarně malé touhy a přízemní choutky, naše nudné a závistivé cobykdyby životy, modlitby a prosby, aby se ten druhý měl stejně na hovno jako já. ()
Zajebiste! Asi nejlepší obsesivní komedie, jaká kdy byla ve střední Evropě natočena a nejspíš jediná, kde k masturbaci zazní Chopinovy klavírní sonáty. Matka mi řekla: „Je třeba žít. Tak žiju." ()
Našli ste sa v niečom??? Neuróza ako obrana proti úzkosti?? Cha!! Adam nemá žiaden charakterový nedostatok, je to "len" nadmieru frustrovaný intelektuál žijúci vo svete ubíjajúcich rituálov, kt. ho ako tak držia pri vitalite... Život "obete" bez ženy, zmyslu, spokojnosti a nádeje si kompenzuje vo svojich snoch a literatúre. Chodí k cvokárovi, dopuje sa chémiou márne štartujúcou jeho serotonín, žije len pre svojho syna, pohoršujú ho ľudia, reklama, pohoršuje sa sám sebou....ono by nešlo ani tak o charakter postavy, ako o trefný názor Koterskeho na malom priestore..Predviedol deň cvoka a geniálne vystihol celý jeho život. Už dávno som sa tak "nebavila" a všetko to vo mne ešte akosi doznieva..a už teraz presne viem, na čo si spomeniem pri cestovaní vo vlaku ("budem čakať na psa") či pri pozeraní futbalového zápasu, keď dajú gól...:)) vychytávkové trpkoreálne dielo, najlepší bezkonkurenčný poľský film! ()
„Nikto a nič už na mňa nečaká. Nevidím žiadnu budúcnosť.“ Nadmieru výstižný, kritický obraz dnešnej modernej doby, kedy sú ľudia väzňami svojich stereotypov, len tak rezignovane prežívajú zo dňa na deň a všetky sny a nádeje, ktoré kedysi mali sa odrazu rozplynú. Hlavná postava je zatrpknutý muž v strednom veku, ktorého jediným zmyslom života sa stali tieto nezmyselné rituály. Prenasledujú ho len tie najotravnejšie spoločenské javy, ktoré nenávidí. Snaží sa pred nimi utekať, chytá sa slamky pri spomienkach na niečo, čo by to všetko mohlo zmeniť. Beznádej a depresia. Deň cvoka to všetko servíruje so značnou dávkou nadnesenosti, niektoré situácie sú dohnané až do absurdnosti a dávajú nám možnosť sa aj zasmiať. A pritom je to vlastne také smutné. ()
Kurvva, to bylo dobré! Skoro jsem u toho pocítila krizi středního věku :-) ()
Zrkadielko, zrkadielko, povedz že mi, som ja tým najväčším cvokom na zemi? (Týmto zakladám spoločnosť pre reguláciu nastavovania zrkadiel.) ()
Nejlepší film na LFŠ 06 ()
Páni, skoro bych věřila, že to bylo natočeno v Čechách. Neuvěřitelná podobnost. Soustředila jsem se tedy na to, abych našla alespoň jeden rozdíl, přeci nemůžeme být tak hrozní... Závěrečná modlitba za souseda konečně přinesla úlevu - hurá, našla jsem to! No posuďte sami: „Prosím Boha, Ježíše, Marii a Syna. Zničte toho zkurvysyna, toho hada souseda..." K tomu by se Čech nikdy nesnížil, prosit o to Pána Boha, Čech jde a udělá to sám! Nejlépe inkognito. ()
Byť jsem se místy nahlas smál, nedíval jsem se na komedii, ale na mrazivé memento. O člověku, jenž se propadne z chlapeckých snů do samoty středního věku, kde se jeho největším nepřítelem stane vlastní já ověšené psychickými neduhy od deprese, přes hypochodnrii až po nutkavou neurózu. Za pomoci stovek směšných rituálů se hrdina snaží obrnit před hrůzou ze světa a z žití a nic už nedokáže skrz jeho krunýř proniknout. Film vyznívá zoufale, ale přece jsem rád, že jsem ho viděl: byl pro mě cenným upozorněním. ()
Vonkoncom nechápem kde sa vzalo žánrové označenie komédia, miesto nej by som pridal označenie psychologická dráma. Nie, nie, hlavný hrdina nebol cvok, ani náhodou. Film je priam ukážkovou psychologickou sondou do vnútra človeka trpiaceho Obsesívno - kompulzívnou poruchou (OCD) v strednej forme a s tým spojený jeho každodenný "boj" so spoločnosťou a s vlastným okolím. Keď sa to tak zoberie, mal vlastne ešte šťastie, pretože ľudia trpiaci ťažkou formou tejto poruchy zvyčajne vyžadujú ústavnú starostlivosť a sú trvalí invalidi - už sa nedokážu o seba postarať, dokonca ani nedokážu vyjsť z domu, ich denno-denné rituály ich úplne pohlcujú až sa nakoniec z nich nedokážu vymotať. S tým je potom spojená ich nervozita a celková agresia k svojmu okoliu. Niečo podobné sledujeme aj v tomto snímku, len nie v takej miere. Aj tu mal chlapík problém vyjsť z domu a ráno sa mu vlastne ani nechcelo vstať z postele, hlavne keď si predstavil čo všetko musí spraviť aby sa vôbec dostal do práce, splniť presný plán, nič sa nemôže vynechať, kávu treba miešať tri krát v jednom smere a štyri v druhom.... Oceňujem aj pekné vykreslenie stavu poľskej spoločnosti (žiaľ nielen tej poľskej), pričom niektoré scény boli perfektné, iné menej, jediné čo by som snáď vytkol je nereálnosť niektorých situácií, napr. v scénke vo vlaku bola cítiť istá nátlakovosť a nereálna náhodilosť exotov, ktorí si k hlavnému hrdinovi prisadli do kupé. Inak maximálna spokojnosť a zabudnite na cvoka :). 85/100 ()
Film, který už nikdy nechci vidět. Film, ze kterého mi bylo špatně. Film, po kterém zbývá jen nasadit si provaz a odkopnout židli. ()
Polské Faunovo velmi pozdní nejen odpoledne je depresivním zamyšlením nad stavem společnosti v tak krásně černohumorném hávu, až to snad možné není. ()
Miluju tenhle věčný optimismus, zapálení pro život a neutuchající touhu stále něco dokázat a nenechat se jentak něčím ( někým ) rozhodit...... :o) Komedie s notnou příchutí trpkosti a hořkosti, ale málo platné, nezbývá než rezignovat a nechat se čtyřiačtyřicetiletým Adaśem Miauczyńskim bavit. Syndrom vyhoření je svinská to věc..... ()
Marek Kondrat v roli neurotika - intelektuála trpícího depresemi ze všeho, co se mu kdy stalo, co se mu děje a snad i bude dít - a vůbec z celého světa kolem sebe. Pomalu začíná ztrácet kontrolu nad realitou a dostává se do světa svých myšlenek a představ.. a celé je to kurwa dobré.. ()
Bol som dosť zvedavý na film, o ktorom som si prečítal najmä pozitívne hodnotenia. Nemôžem sa však s nimi stotožniť, pretože som videl iba priemerný film. Dosť ma aj pomýlilo, že je označovaný okrem drámy aj za komédiu. Myslím, že som sa raz pousmial, ale to je na označenie komédia dosť málo. Tiež ma prekvapilo, koľkí vo filme spoznávali časť zo svojej povahy alebo zo správania blízkych. To sa mi nepodarilo. Celkovo na mňa film pôsobil smutným dojmom, ľútosťou, že ľudia žijú aj takéto životy. ()
Velmi svérázný náhled do života jednoho téměř normálního člověka, učitele. V podstatě bych to srovnal se starými dobrými českými filmy. V tomto případě je to ovšem jen o jediném herci, který nás provází svým běžným dnem. Dojmy jsou více než kladné a podobnost s životem mnohých z nás nezpochybnitelná. Nebýt toho přehnaného náboženství, přes které jsem zakopával celý film, byla by to typická česká společnost. Inu, mnoho toho máme společného s našimi severními sousedy. Nemohu jinak. 90% ()
Nářez. Dostalo mě to! Chvíli si říkáte "bože, to je hroznej týpek", abyste si za malou chvíli řekli na oplátku "vždyť já jsem vlastně docela jako on!" :o) Samozřejmě detaily, příhody, reakce, návyky, zlozvyky i okolnosti mohou být v životě každého z nás jiné, u Adaśe coby hlavní postavy se již také jedná o jistý stupeň psychické poruchy, resp. vykreslení jeho povahy a života může být rovněž v rámci žánru komedie či satiry záměrně zveličeno do působivě komických i hořkých extrémů. Nicméně podstatu vnitřní zkušenosti cítím zčásti podobnou, až jsem měl párkrát pocit, že se dívám na Adaśe málem jako své karikaturní zrcadlo sebe samého, ne-li na zrcadlo současnosti, tak třeba i varovné zrcadlo potenciální budoucnosti! Film pokračoval natolik úderně, že když jsme se zašli s Adaśem do bodu vzájemného míjení, spolehlivě to „zachránil“ příchod jeho syna v období problematické puberty, v němž jsem zároveň mohl do třetice spatřit i karikaturní zrcadlo své minulosti. Nebo jindy film nabídl univerzální příhody z cestování vlakem. Takový humorně i nepříjemně odpozorovaný život ve filmu, kde se neuvěřitelným způsobem snoubí humor s depresí i pocit každodenní reality s bizarností, a po němž bez zachování si nadhledu můžete klidně skončit i způsobem, jaký popisuje Adam Bernau. :o) Herecké ztvárnění hlavní postavy Markem Kondratem i s komickou nadsázkou za hranicí běžné komformity bylo famózní. Když došlo na výjevy na pláži a přišla tam ve dvojici dívka mluvící infantilně nesmyslnými pazvuky, říkal jsem si, že už tvůrci přehání a odklání se od reality, ale s brzkým zvratem mi došlo, jaký smysl tyto scény měly a už jsem byl zpět doma, aniž bych musel Koterského filmu odebírat hvězdičku. [90%] ()
Zatraceně hořká, jízlivá, ale zatraceně trefná sonda plná černého místy až absurdního humoru. Mé pocity se neustále přelévaly od "oh, jak tě chápu" po "vůbec tě nechápu". Jak moc jsem třeba rozuměl pokud jde o beznadějnou snahu myslet v neustálem rachotu sbíječek a hlučných sousedů, tak jsem nechápal posedlost rituály. Každopádně to bylo výborné. Skvěle odkoukaný marast života uvízlého v těžké osobní krizi a každodenních stereotypech, které pomalu rozemílají osobnost žijící v téhle podivné pseudosvobodě a pseudodemokracii. Jeden z nejlepších a nevýstižnějších polských filmů. A možná dobrá pobídka změnit to, u čeho si s hrůzou uvědomíme, že k tomu možná taky máme náběh. ()
Reklama