VOD (1)
Obsahy(1)
Při natáčení pod mořskou hladinou naváže filmař nečekané přátelství s chobotnicí, která mu poodhalí tajemný svět chaluhového lesa u břehů jižní Afriky. (Netflix)
Recenzie (143)
Naprosto úchvatné. Nemám slov. ()
Všechny přírodovědecké dokumenty zastíněné. I kdyby šlo jenom o podmořský dokument o chobotničce a přátelství člověka s ní, vyčníval by pestrostí situací s ní zažitých a unikátní vzdělávací hodnotou. Divákovi v něm totiž nejsou fakta jenom řečené a ukázané, ale se díky autorově srdcařství a úpřimnosti spolu s ním stává jejich spoluobjevitelem. My Octopus Teacher je však emocionálním zásahem, tematickou komplexností a provázaností s životem dokumentaristy něčím mnohem více. Pokud si posledně mohl převzít dokumentárního Oscara Alex Honnold za sílu lidského ducha v lezeckém výkonu, nyní by to měl být Craig Foster za ztvárnění křehkého sblížení dvou naprosto odlišných živočišných druhů a poetické popsání sjednocujících paralel jejich životních cest. ()
Oscar 1 : Dokument ()
Nikdy by mě nenapadlo, že si tímto dokumentem vytvořím vztah k chobotnici. Neskutečné. Navíc nechápu, jak je možné, že Craig Foster dokázal celý příběh oné chobotnice zfilmovat, že dokázal u všeho důležitého s kamerou být, že se vůbec dokázal nadechnout a pod tou vodou nějaký čas vydržet. Přišlo mi, jak když má žábry a dýchá jimi ve vodě, jak kdyby splynul s chaluhovým lesem a stal se jeho součástí. Dokument má podle mě neskutečný přesah. Nejenom myšlenkou, ale i závěrem, který je asi nejemotivnějším závěrem, který jsem kdy v dokumentu ze světa přírody viděl. ()
Heartbreaker s mozkem a chapadly. ()
„Dobre. A teraz to začne byť fakt šialené.“ Nikdy by som nebol povedal, že ma niekedy dojme chobotnica. Skvelý film, ktorý možno občas jemne stagnuje (a podľa mňa mal detailnejšie rozviesť hrdinove psychické problémy, bolo by to silnejšie), ale rozhodene vám to následne dostatočne vynahradí sériou fascinujúcich, neuveriteľných momentov, kedy si poviete „človeče, to fakt?“. Je to príbeh o zotavovaní sa jedného človeka, jeden zvedavej chobotnice, o podvodnom svete, ktorý vyzerá viac sci-fi, ako posledné sci-fi Jamesa Camerona a v neposlednom rade o tom, že na tomto svete nie sme na návšteve, ale sme jeho súčasťou. A to je podstatný rozdiel. ()
Fajn, tušila jsem, že bych mohla spadat do kategorie jedinců, které by teoreticky mohl rozbrečet životní příběh chobotnice, ale stejně jsem překvapená, jak moc jsem se s ní sžila. Nádherně natočený dokonale úžasný příběh. Podmořský svět je naprosto fascinující a lidstvo o něm ví pořád tak málo. Jeden z nejkrásnějších a zároveň nejdojemnějších dokumentů, co jsem kdy viděla. ()
Vzhledem k tomu, že můj nejoblíbenější dokument je Grizzly Man, můžu jen stěží docenit film, který vypadá, jako by ho natočil Timothy Treadwell. Chlápek jediný rok chobotničina života toho chudáka neúnavně stalkuje a dělá jí ze života peklo neustálého úprku a ostražitosti, zatímco si do ní projektuje lidské emoce, blouzní o nějakém vzájemném přátelství a vypráví příběh o sobě, který by mohl vyprávěk kdykoliv, ale od stolu by byla jeho banalita a nesnesitelnost mnohem patrnější. A možná kdyby u toho vyprávění nezněla tak teskná hudba, tak by divák nebyl tak moc na lodi, když mluví o tom, jak kvůli svojí krizi středního věku na rok opustil svou rodinu, včetně dospívajícího syna, aby se potápěl na druhé straně světa a točil si fetišistický autoportrét. Bez jakékoliv sebereflexe využívá to zvíře k zarámování sebe jako něžného dobrodruha, který chrání mořský život, přitom té chobotnici by bylo mnohem lépe, kdyby ji nechal jednoduše na pokoji a možná se radši věnoval svému synovi víc než jeden víkend, na který ho přizve. Arogance a ignorance sloužící autorovi a zástupu rozněžněných diváků k sebedojímání, za maskou úžasu a respektu je ale jen konzumace a spotřeba přírody pro vlastní sobeckou potřebu - režisér nemohl spát a byl otrávený ze svojí rodiny, tak jednu bezbrannou chobotnici stálo celý život, aby se mu udělalo zase líp a mohl si vyfantazírovat příběh o navázání vzájemného vztahu s přírodou, který ve skutečnosti nikdy neexistoval. Jediné zajímavé, co ten film vyprodukoval, byla jedna esej o tom, jak ten film slouží jako trefná nezáměrná alegorie fetišizujícího post-imperializmu, což by mě samotného asi nenapadlo, ale teď to nemůžu dostat z hlavy. Jinak to může být užitečné jen jako ukázka toho, jakou moc má v dokumentu vypravěč - zajímavé cvičení je představit si dojem z filmu bez neustálé snahy velmi násilně záběry nějak rámovat a přikládat jim specifický význam, často odporující tomu, co ve skutečnosti vidíme, který režisér předvádí. ()
Příběh o tom, jak jeden týpek (říkejme mu Pepa) začne stalkovat jednu nebohou chobotnici a ta nemá šanci na únik. ()
Nádherný milostný příběh člověka a chobotnice. Fakt nechápu, jak je někdo může jíst. Nejen, že hnusně chutnají, ale jsou i chytré! ()
Láska má modrou krev a tři divoce tlukoucí srdce. Doporučuju v kombinaci s četbou knih Other Minds: The Octopus, the Sea, and the Deep Origins of Consciousness (Peter Godfrey-Smith) a Duše chobotnice (Sy Montgomery). ()
Jestli si něco umí Netflix vybírat/produkovat/nakupovat téměř se 100% jistotou, jsou to dokumenty. A střetnutí s jednou roztomilou chobotnicí je bezpochyby jedním z těch mnoha příkladů. Z filmu je cítit na sto honů, že hlavní představitel naprosto miluje potápění v oceánu, mořský život a samotné mořské dno a plnými doušky to přenáší na diváka. Mně osobně to tolik neříká (vždycky mě víc zajímala suchozemská fauna) a jeho entuziasmus jsem plně nedocenil, ale těch necelých 90 minut za to rozhodně stojí. PS : docela by mě zajímalo jak to natáčeli (vždy museli plavat ve dvou, ale kameraman Roger Horrocks i přes jeho obtížnou kameramanskou práci pod vodou není ani jednou zmíněn) a kolik za ten necelý rok natočili materiálu..7/10 ()
Románik človeka s chobotnicou a jej podmorské dobrodružstvá sú tak skvelé, plné úchvatných podmorských záberov, že nedovoľujú ísť s hodnotením do priemeru. Plusom je aj apelatívne upozornenie na potrebu ochrany a rešpektu všetkých, i tých najmenších tvorov a podmorského životného priestoru. Hlavná výhrada je k osobnej línii dokumentu. Kľudne ju mohlo nahradiť prezentovanie zaujímavých faktov zo života chobotníc, ktoré sú v dokumente odbavené pár zábermi o tom, koľko vedeckých štúdií režisér o týchto fascinujúcich hlavonožcoch prelúskal. ()
Až po tom čo som film videl, tento milý dokument získal Oscara, čo ma veľmi pošilo. Že si obľúbim nejakú malú chobotničku, by ma nenapadlo, cítime to asi všetci podobne, myslím všetkých , ktorých film chytil za srdce. Niektoré scény sú neskutočné. Maskovacia scéna pred nepriateľom mušľami alebo doslova adrenalínová naháňačka so žralokom i to ako s ním nakoniec vybabrala...úžasné. Záver nečakane smutný, asi prvý dokument pri ktorom som mal v závere slzy na kraji. Zaslúžený Oskar za naj dokument. 100%. ()
Dík, xxmartinxx. Zkazil jsi mi film. ()
Je mi nějak úplně jedno, jestli to má dokumentaristické rezervy (jakože má - je to sladký sentiment). Tohle může neoslovit vážně jen někoho, komu ukradla srdce spolužačka Maruška ve čtvrté třídě, a zapomněla ho vrátit. Neotřelé, krásně natočené a ukazující, že spojení hnusných lidí s krásnou přírodou prostě je možné. ()
,,Chobotnice je vlastně slimák, který v průběhu evoluce přišel o ulitu''. O chobotnicích jsem viděl nejeden dokument, taže samozřejmě vím o jak úžasného tvora se jedná. Byly to zejména geniální dokumenty BBC, kde dávali vědci chobotnicím k řešení různé rébusy a všelijak je zkoušeli. Jednalo se třeba o to jak by se měla bludištěm dostat k pamlsku (krabovi), přičemž si musela odšoupnout dvířka, nebo o to jak malým prostorem se protáhne případně zkoušky dokonalosti změn jejího maskování nad čímž zůstával rozum stát. Vždy se však jednalo o tvora divokého, odloveného a někam laboratorně umístěného. Nprosto zde chyběla jakákoliv přímá interkakce s člověkem. Každý, kdo zažil nějaký blízký kontakt se zvířetem a teď nemyslím okamžik kdy mu žralok ukousl nohu nebo si ho napadl divočák či medvěd...:-).. Každý jistě nad tím prvním kontaktem žasl. Mohla to být třeba malinkatá paví očka v akvárku, která při odklopení krmící desky krytu akvária spěchala k hladině dobře vědouc, že bude jídlo, které přinesl ten velký tvor tam ze světa za sklem. Mohla to být malá roztomilá andulka co poprvé přistála na ruce a z blízka si prohlížela toho tvora co na ní mluví a píská skrze mříže klece, mohla to být kočka, samostatný nezávislý tvor, který se najednou rozhodl s vrněním skočit na klín a nechat se hladit.. Mohl to být pes, který po opuštění člověkem znovu s němou důvěrou složí hlavu do klína novému páníčkovi... Všechny tyhle první kontakty jsou nezapomenutelné. Opravdu se při nich něco děje a to jsou kontakty se zvířaty domácími, zvířaty co jsou na lidi zvyklá. Nedivím se tedy ohromení hrdiny filmu... Četl jsem spousty knih o kontaktech lidí s divokými zvířaty... Vzpomeňme Cousteaua, George Adamsona, Joy Adamsonovou, Dian Fosseyovou nebo třeba Johna Walshe... Ti všichni zažili úžasné okmžiky s divokými zvířaty, které je naždy poznamenaly. Proto bych byl trochu smířlivější k jisté sentimentálnosti v tomto filmu. Pokud hrdina jak sám říká neměl dříve ke zvířatům nějaký extra vřelý vztah, věřím, že toto setkání mohlo zcela změnit jeho já, protože zvířata to opravdu dovedou. Já je mám moc rád a jsem velmi obezřetný u lidí, kteří je nesnáší. Neodsuzuji je, ale vnitřně cítím, že jsou o něco zcela zásadního ochuzeni. Když se chobotnice poprvé dotkla ruky, ani jsem nedýchal. Byly to nádherné okamžiky spojení dvou různých světů. Toho divokého a toho člověčího, navíc světa suchozemského a vodního. Těžko říci co cítila chobotnice... Mohla se jí líbit hebkost kůže, mohla vnímat teplo nebo dokonce tlukot srdce... I já jsem se zařekl, že chobotnice už jíst nikdy nebudu. Jsou to skutečně neuvěřitelná stvoření... Opravdoví mimozemšťané. Film byl nádherný. Ty chaluhové lesy, záběry z dronu z výšky na oceán... Nádhera. Znovu se skláním před krásou a velikostí matky přírody! Tohle je bez debaty za 5 přísavek! * * * * * ()
"Naučila mě, že člověk není jen pouhým návštěvníkem přírody, ale jeho součástí. A to je velký rozdíl." ________ Jak již název napovídá, oscarový dokument 'Moje učitelka chobotnice' skrze retrospektivní metodu vyprávění pojednává o tom, kterak jihoafrický dvojník Christiana Slatera k přátelství s chobotnicí přišel. Zoofily ovšem budu muset zklamat, páč žádný BDSM scény mezi nimi nejsou. Místo toho divák sleduje velmi subtilní drobnokresbu neobyčejného přátelství mezi člověkem a tímto hlavonožcem. Specifická výjimečnost, díky níž je tenhle dokument hotovým magnetem na ceny, tkví v tom, že absolutně stírá jakýkoliv žánrový distinkce mezi hraným a dokumentárním filmem, a nakonec vyvrcholí do dechberoucí metafyzické alegorie o koloběhu života. Snímek je taky famózně umocněn až Newmanovsky stylizovanou hudbou pod taktovkou Kevina Smutse, která dodává náležitý emocionální náboj. Příběh je sice mírně zkratkovitý, ale to ve výsledku vůbec nevadí, protože jde o nádhernej důkaz toho, že i v době klimatický krize stále existují přírodní zázraky...... // VERDIKT: emocionální heartbreaker. 9,4 chapadel z 10 // 🐙💔 ()
Křehký a zcela unikátní dokument o nenadálém přátelství zvědavého hlavonožce a pracovně vyhořelého filmaře, jenž s ním při každodenním potápění strávil většinu jeho života. Originální, emotivní a místy i napínavé propojení světa lidí se světem zvířat, nacházející sjednocující paralely v životech obou protagonistů a nenuceně vybízející k porozumění přírodě ze zcela jiného úhlu pohledu. ()
Zajímavý oscarový dokument z Jižní Afriky o muži, který se spřátelí s chobotnicí. Sledujeme jejich vztah od počátku až do úplného konce. Ten je dost dojemný. Je vážně pozoruhodné, kolik času byl ochotný této chobotnici obětovat a trávit s ní každý den. Chobotnice byla dost zajímavá a vůbec se ho nebála. Taky jsem se tady toho dost dozvěděl o chobotnicích. "Chobotnice mě hodně naučila." ()
Reklama