Réžia:
Zdeněk TroškaScenár:
Jana KnitlováKamera:
Josef HanušHudba:
Karel VágnerHrajú:
David Rauch, Tomáš Růžička, Martin Šotola, Magdalena Ledvinková, Michaela Krešlová, Regina Řandová, Eva Salzmannová, Milada Štýbrová, Jana Vaňková (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Prvního září začíná nejen školní rok, ale také mozaika více či méně úsměvných příhod, které prožívají žáci i učitelé jedné pražské školy. Ať už je malý prvňáček Honzík, který má plán, jak s pomocí pětek na vysvědčení propadnout zpět do školky, jeho starší sestra Jolanka, které se líbí vtipem sršící spolužák Radim a neúmyslně se stane podezřelou z krádeže luxusních bot nebo mladá učitelka Adamová, která není schopna přinutit školníka k odvozu nasbíraných kaštanů a smůla se jí nepřestává lepit na paty. Neustále jí totiž padají sešity, poláme nový botník, na který omylem sedne a neustále je kárána ředitelem za to, že při přecházení tříd z jedné budovy školy do druhé zapomíná zamykat dveře. Situace neprakticky řešeného školního areálu, nutící žáky i učitele několikrát denně přecházet z jedné budovy do druhé, se stane ještě vážnější v okamžiku, kdy se začnou ztrácet odložené bundy. Naštěstí je tu Honzík, který v areálu školy zahlédne neznámou paní. Když se mu nepodaří informovat Radima, pustí se do pronásledování sám. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (332)
Troškův režisérský debut neohromil, ale ve své době se stal jedním z vyhledávaných děl o skutečné tváři našeho školství a školy jako takové. Podobně jako o něco mladší televizní seriál MY VŠICHNI ŠKOLOU POVINNÍ se snaží popsat silnější i slabší momenty této divácky vděčné části našeho života a více se přitom soustředí na prokreslení charakterů žáků ne jedné, ale více tříd a tím i školy jako takové. Za zmínku stojí i Duchoslavův předchůdce Martin Šotola a představitel dalšího z půvabně rozverných kloučků David Rauch (?). Kvality Troškovy režie jsou v rovnováze se scénářem Knitlové a vyúsťují do vcelku vyváženého, ne nenáročného a přitom pohodově zábavného pohledu tradiční české filmové veselohry ze školského prostředí. ()
Soudruzi hodnotící ze záplavy soudružek učitelek a soudruhů ředitelů za zády se soudruhy školníky se skrývá celkem dobrá komedie pro menší diváky, která staví nejen na atraktivním školním prostředí (což je samo o sobě zvláštní že se na to dobře kouká, ale do školy někdy aby jeřábem byl človíček dostrkán), ale taky na skvělých dětských hereckých výkonech. Pan Troška leckdy opravdu ví jak se humor dělá, ale občas to jaksi nedotáhne do konce. Což se ovšem, tady nestalo a za zvuků Hložka a Gotwalda, opravuji Kotvalda se z obrazovek televizorů hrne porce slušné zábavy, slušných komediálních situací a nenuceného, lidského humoru. Trochu váhám jestli tam vrazit dvě hvězdičky jenž dávám průměrným komediím, kterým lecky dost schází a nebo třemi hvězdičkami, jenž naopak dávám komediím co vypadají jako dobré, ale v porovnání s jinými celkem zaostávají. Nuže soudruzi, když se vrátíme do dětských let, do školních lavic, na nichž se vedle malovaného penálu z plastu usmívala svačina na vyšívaném ubrousku, tuhle komedii dokážeme lehce strávit. ()
Rutinní film, který kdyby natočil kdokoli jiný naprosto stejnou metodou, tak by spolehlivě zapadl. Ale jelikož je módní mít zaostřeno na Trošku, je i Melichar pod drobnohledem. ()
..Aneb jak se v osmdesátých letech zamilovávalo do spolužáků a luxusních stříbrných bot :)Pořádný příběh to nemá, je to spíš taková směska, která ani nepřekvapí, ale ani neurazí. Rozhodně to nejlepší z Troškovy tvorby, která dnes za moc nestojí. ()
Jedna z lepších Troškových komedii a celkem dobrý film (hlavně pro děti). ()
Těžko uvěřit tomu, že tento film režíroval Zdeněk Troška. Příjemný, pohodový, oddychový film pro rodinné odpoledne. Co víc k otmu dodat? Z tohoto filmu čiší bezstarostnost mladých lidí navštěvujících základku. Jsou zde více či méně úsměvné postavy a nechybí ani super hláška: "Já si počkám, já mám času dost!" Prostě super filmík, který mi nevadí vidět několikrát. Už jsem ho viděl asi popáté a ještě ho určitě mnohokrát uvidím. A ztotožňuji se s tím, že toto je vrchol tvorby pana Trošky... ()
Příjemný, pohodový film ze školního prostředí - určeno nejen nejen pro děti... Pro mě tak trošku sentimentální záležitost, 3* by byly objektivnější:-). 75% ()
Milý, vtipný film ze školního prostředí, který mám rád, a ve kterém se kradou boty. :D Škoda, že někteří herci nepokračovali ve své herecké kariéře. Nejen u smíchu lejdy se zlatými hromnicemi se nehorázně bavím. :D ()
Hnusná zlodějka a bavící se děti.. Pěkné vzpomínání na doby dávno minulé... ()
Nikdy bych nevěřil, že tohle napíšu, ale Zdeněk Troška netočil jenom sračky, kde se pořád někdo pitvoří. Můj oblíbený dětský film s vynikající kriminální zápletkou o vykrádání školních šaten :-) ()
Československý dětský film v té nejčistší socialistické podobě, jakých však bylo v osmdesátých letech spousty. Jako dítě jsem to miloval, dnes mě to nenudí. ()
To ještě Troška neměl pocit, že je scenárista a tak natočil film, za který se nemusí stydět. Pravda je, že režie je nevýrazná, ale dětské herce Troška zvládnul. Je jen dobře, že se neuchýlil k aplikaci režijních nápadů. Scénář je celkem nenáročný, takový ten typ rodinného filmu s několika světlými okamžiky, které obstarává postava Radima. Tento film je rozhodně to nejlepší, co Troška natočil. ()
Troškův debut zavání talentem a smyslem pro nenápadné detaily. Jeho režie v podstatě povznesla banální příběh žáků a učitelského sboru ze základní školy pojednávající o prvních láskách, zklamáních, v neposlední řadě i o kradení bund ze šaten, na příjemně komediálně laděný film, který se dá vidět i po letech. Ti, co rádi vzpomínají na školní léta, si jistě přidají hvězdičky navíc. 50% ()
Jeden z mála povedených Troškových filmů. Oceňuji důvěryhodnost školního dění - jak chování (vyvádění) studentů, tak učitelů (tehdy ještě soudruhů). A taky jsem se docela nasmál. ()
Odpočinkový rodinný film s příjemným humorem. "Zlatý Hromnice.." ()
Pro mě absolutně nejpříjemnější film ze sobě podobných :)) ... ()
Výborný macerát prostredia školy. Mám na súdružky učitelky a pánov školníkov slabosť. Troška lásky, troška humoru, troška nostalgie.... a dá sa na to pozerať. V mojom prípade dokonca mnohokrát. ()
Poeta, bodrý synek, müslitel a vůbec správný super hrdina našeho mládí. Toť Radim Dochleba. Nejvýraznější postava Troškovy vrcholné tvorby, to když ještě dávala smysl a dalo se na ni dívat. Nejvíce mne mrzí, že David Rauch nepokračoval v herecky solidně nastartované kariéře a neoblažil nás v dalších snímcích. Charismatický synek by jistě zazářil. Nu což. Bota jménem Melichar je fajn, je odpočinková, je veselá a je pro celou rodinu. Rozhodně doporučuji, ačkoliv bude těžké dostat od počítače vaše odrostlejší ratolesti. O to víc mne jímá nostalgie, když v televizi zazní Stáňa Hložků a v programu naleznu tento zapomenutý skvost. 80% ()
V roce 1983 musela u Zdeňka Trošky proběhnout prudká infekce talentu (bohužel však byla v následujících letech bez následků vyléčena). Natočil nejen první "slunceseno", ale taky vydařeného Melichara. Úsměvnou dětskou pohodovku, plnou humoru těžícího z drobných všedních školních absurdit (přezouvání) a nostalgického vzpomínání na školní léta, kde je všechno přesně takové, jak si to někteří pamatujeme. Všemu dodává šťávu hlaškující suverén Radim v podání Davida Raucha (byla to jeho jediná filmová role) a debutující Martin Šotola jako Honzík. Mě navíc vždy potěší Eva Salzmannová jako Adamová, která mi velmi připomíná "soudružku učitelku", ke které jsem kdysi dávno zahořel nevinou dětskou láskou. ()
Milý film o dospívání, kde se mi líbí přesvědčivost scénáře, i herecké výkony. Ale jak už to bývá, dneska mě to už nic neříká, i když rozumím tomu oč tvůrcům jde. Možná, že i dneska to někoho osloví z těch mladších diváků. ()
Reklama