Obsahy(1)
Film RABBITS natočil kultový režisér David Lynch. Ukazuje nám niekoľko na prvý pohľad bezpríbehových epizód zo života rodiny králikov. Odohráva sa bez jediného strihu, v jednej izbe, pomocou statickej kamery. Králici medzi sebou hovoria, ale ich dialógy sa zdajú nezmyselné. Do toho sa ozýva dlhý potlesk a smiech ako z klasických sitcomov. Lynch tento film postavil na zvláštnych surrealistických a hororových víziách, ktoré si každý môže vysvetliť po svojom. (Avathar)
(viac)Recenzie (151)
Proboha, kam na ty nápady on chodí? Zajímavé už je minimálně to, že se u tohohle objevuje políčko Komedie, která k Lynchovi rozhodně nijak nesedne. Ten člověk prostě podle mě nemá ani smysl pro humor, tak proč najednou točí film s králikama? Hlava mi to nebere, ale to je normální. U jeho filmů to je normální a já si na to už zvykl. --- 10 % --- ()
Králíčci proč králíčci? Že by byli tak nevinní a tak ovladatelní? Proč ten smích mimo děj, který přichází od diváků, kteří tam nejsou? Vysmívá se tu někdo snad všem seriálů, které smích používají a pro které je to často jediné vtipné co divák uvidí za celou dobu sledování? Jsou už dnes diváci natolik zničení televizí, že se smějí i tomu čemu nerozumí a co je jim pouze příkázáno tím velkým nápisem Smích? A co já mám dát tomuto snímku, který vlastně není ničím v mých očích 5* nebo odpad!? Podle čeho mám hodnotit něco čemu jsem nepozoruměl tak jak bych si představoval, protože je celý příběh vystaven na surrealistických vizích Davida Lynche? Každý jeho film na mě udělá dojem a podle toho hodnotím, protože jistě pocity a emoce, které se převedou z filmového plátna na diváka jsou to nejdůležitější. Tentokrát jsem s údivem sledoval, jak příběh ne/postupuje, králíci chodí stojí a otevírají dveře(jako vždy se smíchem jako by vstoupila nějaká velká hvězda). Nevím co s tím a proto volím 3*, protože snímek je vyhnán až do maxima únosnosti nudy, snahy něco říct a naprosté nepovedenosti. ()
Uff... Pro všechny, kteří si myslí, že nám mistr stárne je toto ten nejlepší protiargument. Fascinující dílo. Lynch opět spolupracoval s hvězdami Mulholland Drive N. Watts a L.E. Harring a přestože herecké výkony jsou opravdu minimalistické, nedopřejí člověku oddychu. Výborná podkreslovací hudba, stejně jako další (divné) zvuky. Jedna místnost, jeden záběr (skoro...) a tři králíci (také skoro...:)). Jsem v šoku, ohromující deprimující atmosféra. Třikrát sláva mistrovi. 95%. ()
Geniální absurdita či debilita na n-tou? Těžko říci, ale to již u tvorby Davida Lynche těžko někoho překvapí. Tři herci v maskách, jedno apartmá, jeden statický záběr, atmosférická hudba, frenetický smích publika, minimum dialogů a pár zvuků na pozadí. Toť vše. Podstatné však je, že se u toho člověk "pobaví" více než-li u většiny klasických komediálních seriálů. A Naomi Watts je tu obvzláště k nakousnutí. ()
Pri Rabbits prvý raz váham, či dať vôbec nejaké hodnotenie. 8 epizód zo života rodinky králikov natočených tak, že každá je točená bez jediného strihu v jednom prostredí. Na pozadí počuť temné dunenie a občas vlakovú sirénu. Lynch vytvára mimoriadne zneisťujúcu atmosféru i podivnými dialógmi, ktoré sú poriadne "od veci" . Každý králik totiž tliape o svojom, i keď časom divák zistí, že si vlastne odpovedajú na otázky, ktoré boli v pár replikách dozadu. A úplne najväčšia haluz je divácky smiech v štýle amerických sitcomov. Žeby Lynch chcel poukázať na zbytočnosť týchto dielok ? Neviem nesedí mi to naňho. Dávam 9/10 ale berte s rezervou, lebo toto je dosť ťažko stráviteľný experiment. ()
To je tedy dilema, jaké hodnocení dát. Je to Lynch a já už jsem si trochu zvykl, že jeho filmům nerozumím, ale někdy nerozumím a přesto jsem uchvácen. Zatímco tomuto nesmyslu nerozumím a jsem z toho spíše znechucen. Králíci mumlaj nesmysly páté přes deváté, do toho se smějou sitcomoví fanoušci, ale co z toho??? Přece nebudu dávat vysoké hodnocení jen proto, že to je Lynch a nebudu proto říkat, že to je geniální. ()
David Lynch - schéma - námět - kulisy = jiný svět. RABBITS doporučuji zhlédnout i pozpátku. ()
Fascinující! Ta hypnotizující atmosféra! Lynch vytvořil omalovánky, které si každý může vybarvit podle vlastního vkusu a představ... Tohle si nesmí žádný fanoušek nechat ujít!!! ()
Převrácení sitcomu naruby - tři králičí postavy mezi sebou vedou nesouvislé, útržkové dialogy a v těch nejpodivnějších, nebo naopak nejméně výjimečných pasážích jsou doplňováni studiovým smíchem. Hudba je vynikající a atmosféra, pokud se nerušeně díváte v temné místnosti, také. Lynch vede s divákem dialektický "rozhovor", vybízí ho k zamyšlení, nutí ho skládat si dialogy ve správném pořadí a předkládá mu hádanky v podobě monologů k rozluštění. Jenže problém je jednak v tom, že zapamatovat si v průběhu všechny věty, aby se člověk jen pokusil o rozlousknutí, je skutečně nemožné, na to jsou Rabbits příliš dlouzí a i když si dialogy pročtete dodatečně, smyslu či pointy se stejně nedočkáte. Rabbits jsou klasickou exhibicionistickou Lynchovinou, bez smysluplné výpovědi, ale se slušným prožitkem v průbehu. 6/10 ()
Uznávám tomu jistou fascinující, úchylnou atraktivitu, ale jinak se cítím dokonale nezasažen. ()
Typicky Lynchovská tvorba, kdy nikdo nic nechápe a přitom nás to svým určitým kouzlem přitahuje a zajímá. Jeho nejlepší dílo to ale rozhodně to není. 75% ()
Znamenitý sitcom, který u nás v televizi bůhvíproč nikdy neběžel, přestože je ještě lepší než Ženatý se závazky. Hlavou rodiny je Jack, kterého hraje Scott Coffey - úžasný herec. Jak vejde na jeviště - potlesk. Ani nemusí nic říkat. Skvěle mu sekunduje Naomi Wattsová v roli Suzie. Toto je pro Naomi životní, zádsadní role, ale oscarová Akademie ji zcela nepochopitelně upřednostnila v 21 gramech. Třetím do party je Laura Harringová coby Jane. Každá z osmi epizod vám zvedne náladu, dialogy srší vtipem, a veselou hudbu si budete prozpěvovat celý den......Tak a teď vážně:) Je to prostě Lynch, jak ho máme rádi. Divný, ponurý, skvělý. ()
-"What time is it?" -"Hahahahaha." ()
Nejhlubší a nejniternější nevědomí Davida Lynche převedené do tohoto bláznivého až bizarního "sitcomu" + skvostný hudební motiv Angela Badalamentiho, jehož skrytá naléhavost a otevřená depresivnost mě pokaždé dostává do kolen = spolu s Donniem Darkem... však víte. BTW Lynch by měl svůj mozek věnovat k lékařským účelům. ()
Jeden statický záběr do místnosti, tři herci s maskou králíka na hlavě situování v miniseriálu, který se tváří jako klasická veselá soup opera, tichá, znepokojující hudba, absurdní (nebo ne?) dialogy, ze kterých si můžete poskládat co chcete, jisté je jen to, že něco je zatraceně špatně, že se děje něco temného (až se to stane, poznáte to), že se něco stalo ten samý den v přístavu (byla u toho Jane), když pršelo, dále to že prší stále, že ten den byla Suzzie někde (ale kde a co tam dělala neřekne) a Jack má tajemství a z nějakého důvodu strach z telefonů a návštěv. Lynch je prostě neuvěřitelně schopný hypnotizér. Nikoho jiného, kdo by natočil tři dospělé lidi hrající si na králíky, plácající nesmysly a skrývající děsivé tajemství, TAK, že z toho jde hrůza neznám. Klobouk dolů. ()
Mrazivá hudba + zaujímavé dialógy + David Lynch = filmový zážitok. ()
Slintam, slintam, neverim... ()
Mysteriózní králičí sitcom. Vyjeté dialogy, potlesk z jiného světa a Angelo Badalamenti. Více nepotřebujete. ()
Vskutku bizarní alternativa seriálu. Lynch dokáže i přes zcela minimalistické pojetí zkomponovat napětí a absurdní humor. Pusťe do televize namísto Rodinných pout, zajímalo by mne jak by diváci primácké telenovely pobrali tuhle rodinku. ()
Jedno zhlédnutí je na pochopení a vysvětlení si všech těch symbolů poněkud málo. Nevím, co se tímto filmem snažil mistr Lynch říct a zde se snažil vůbec něco říct, každopádně nelze tomuto projektu upřít ani originalitu a ani jistou kvalitu. Nebudu se rozepisovat nad kompozicí snímku, protože o té se můžete dočíst všude možně, třeba i ve většině komentářů. Spíš zkusím nastínit, jak jsem si jednotlivé symboly vyložil já. Začal bych zřejmě u toho, že mi snímek obrovsky evokoval pohled do zrcadla. Když vezmete v potaz rozložení bytu a stíny na zdi za nimi, tak je jisté, že před králíky musí být nějaký zdroj světla. V běžném obývacím pokoji bývá obvykle televize, takže zdrojem světla může být televize, ve které jsem si připadal, že jsem já sám. Tudíž nastala moc hezká situace. Sledoval jsem já králíky v televizi přede mnou, nebo sledovali králíci mě? Kdo byl komu zrcadlem? Celé to na mě působilo, že se Lynch snaží formou sitcomu zaplout hluboko do lidské psychiky a představit divákům během 42 minut (stopáž není jistě náhodná) svůj pohled na život, na jeho jistou stereotypnost, na mezilidské vztahy, na vnitřní svět každého člověka, na uvěznění ve vlastním životě. Králíci sice mluví, ale přitom nic neříkají. Vedou totiž jen jakýsi vyplňující dialog o věcech, o kterých mezi sebou lidé mluví jen proto, protože je děsí ticho. Probírá se stále dokola počasí, probírá se kolik je hodin, probírá se kdo kdy volal. Nic z toho není do konce filmu nijak vypointované, tudíž to není ani důležité. Tím, že si králíci přímo neodpovídají, nýbrž tyhle věty jen tak vypouštějí do éteru, chtěl podle mě autor zdůraznit právě jistou odosobněnost a to, že každý žije ve svém vlastním světě. Mnohokrát jsem byl svědkem toho, že dva lidé spolu zdánlivě vedli dialog, ale takovou formou, že jeden vyprávěl druhému, co měl včera na oběd a druhý mluvil o počasí. Přičemž jeden vždy dokončil svoji větu o obědu a druhý navázal počasím. Vzájemně se neposlouchali. Stejné pocity ve mně evokoval tento film. Taktéž jsem si na filmu všiml jisté automoatičnosti. Po chvíli každý divák pochopil jistý stereotyp. Kdykoli vstoupil králík na scénu, spustil se aplaus. Na podobných stereotypech funguje i náš běžný život. Existují u nás spouštěcí události, které dokonale spustí určitou reakci, která je předem známá. Podobnou roli měl i nucený smích. Myslím si, že v tomto filmu vůbec nešlo o jakoukoli kritiku sitcomů. David Lynch podle mě využil pouze pravidla sitcomů a jejich schéma k tomu, aby je připodobnil k lidským životům většiny běžného obyvatelstva. Také vidím krásnou paralelu mezi chovem králíků v králíkárně a životem lidí v králikárnách, které jsme si pro sebe sami vyrobili. Ze snímku cítím obrovskou odcizenost, a to dokonce od sebe samotných, jako by člověk nebyl pánem svého jednání ani svých myšlenek, ale pouze se nechával životem vláčet a manipulovat na místa, kde si ho přeje někdo mít. Jako bychom byli také chováni v určité králikárně někým nadřazeným. Když jsem tuhle větu napsal, tak mi vyvstanul na mysl obraz a hlas "dábla", který se ve snímku 2x objevil. Nejvíce se mi ovšem líbila paralela v samotném závěru, kdy se za děsivého výkřiku otevřely dveře do děsivého světa tam venku. Králíci je ovšem bez nějaké zvědavosti znovu zavřeli a neopustili své doupě, své místo, které jim dává falešný pocit bezpečí a jistoty. Je úžasné, že si každý divák odnese z filmu něco jiného. Někomu se snímek líbí, přestože uznává, že mu absolutně nerozumí. Lynch totiž rozehrál hru, která se divákům zaručeně zaryje hodně hluboko do podvědomí. Člověk který nemá moc zkušeností s meditacemi a cestami hluboko do vlastního podvědomí, tak zkrátka nebude schopný definovat, proč se mu vlastně tento film tolik líbí a proč na něj tolik působí. Zkrátka v podvědomí ucítí pocit, který na vědomé úrovni ovšem nebude umět pojmenovat. Je známo, že sám David Lynch se oddává transcendentální meditaci, takže odtud zřejmě pramení všechny jeho myšlenky a nápady, které já osobně stále nejsem schopný naprosto vstřebat, naladit se na ně a pochopit je. Každopádně každým další filmem je mi ten člověk bližší. Králíky si v budoucnu rozhodně pustím znovu, protože mi toho mnoho uniklo. Prozatím lepší tři kousky. () (menej) (viac)