Réžia:
Erich von StroheimHudba:
Franz LehárHrajú:
Mae Murray, John Gilbert, Roy D'Arcy, George Fawcett, Tully Marshall, Joan Crawford, Clark Gable, George Nichols, Rolfe Sedan, Estelle Clark, Anielka Elter (viac)Recenzie (3)
Veselá vdova Ericha von Stroheima sice postrádá jeho osobu, ale skvěle jej nahrazuje Roy D'Arcy, který jako by mu z oka vypadl. Jeho postava slizkého bratrance, který se baví nezdary ústřední dvojice, je téměř geniální. A vzhledem k tomu, že i Mae Murray je velmi sympatická a John Gilbert i přes krátký sestřih uchvacuje v uniformě, nemohu jinak, než včele doporučit. ()
V poradí 555 komentár som sa rozhodol venovať filmovej klasike, ktorá bola zaradená na jednej z webových stránok ako kontroverzný film. Po jej pozretí však netuším, prečo. Dej filmu opisuje vzťah trojice Danilo Petrovich, jeho bratranca Mirka a Sally O'Harovej. Princ Danilo Petrovich sa zamiluje do kabaretnej tanečnice Sally a samozrejme sa do nej zamiluje aj jeho bratranec, následník trónu Mirko. Vzťah tohto trojuholníka skomplikuje fakt, že kráľ krajiny Monteblanco Nikita I, ktorý je Mirkovým otcom a Danilovým strýkom nie je z ich náklonnosti k tanečnici Sally nadšený, pokým sa nevydá za najbohatšieho muža v krajine a spolu odídu do Paríža. Po tom, ako jej muž umrie sa vracia do Monteblanca a o jej ruku opäť bojujú Mirko a Danilo. Ich súperenie vyústi v súboj, ktorý vyhrá Mirko. Udalosti sa ale zvŕtnu a nakoniec Sally a Danilo skončia ako kráľovský pár. Prehnane nudná dráma epických rozmerov, príliš dlhá, príliš nezáživná a napriek tomu, že som fanúšikom nemých filmov tak Veselá vdova je jedným z tých pri ktorých som sa nevedel dočkať konca. V dobe svojho vzniku pravdepodobne zaujala svojou dĺžkou, v dnešnej dobe však divákovi nemá čo ponúknuť. Romantický film a drámy proste potrebujú slová a lepšie zvládnuté vyjadrovanie pocitov ako tomu bolo v tomto filme. ()
Lehárova opereta Veselá vdova je natolik klasické dílo, že je možné si vybrat z celé řady filmových přepisů ten svůj. Tento epický projekt von Stroheima sice cele stojí na opulentní výpravě a atraktivním párování Mae Murray a Johna Gilberta, který byl vždycky nádherný v uniformě, ale výjimečně dávám přednost zvukové verzi s Jeanette MacDonaldovou a Mauricem Chevalierem. Neb ze skvělých zážitků roku 1925 se tento jeví jako průměrný (byl to zkrátka příliš dobrý rok). Na druhou stranu von Stroheimova vdovička jistě patří mezi nejvýraznější moderní přepisy klasiky 20. let, která snese srovnání jen s minimem takto výjimečných děl, jakou je například Anna Karenina z roku 1927. ()
Reklama