Réžia:
Lars von TrierScenár:
Lars von TrierKamera:
Robby MüllerHudba:
BjörkHrajú:
Björk, Catherine Deneuve, David Morse, Peter Stormare, Joel Grey, Cara Seymour, Jean-Marc Barr, Vincent Paterson, Siobhan Fallon Hogan, Željko Ivanek (viac)Obsahy(1)
Hrdinkou príbehu je česká emigrantka Selma, ťažko pracujúca ako robotníčka vo fabrike na americkom vidieku. Jej veľkou vášňou je hudba a tanec. Napriek svojej očnej chorobe, ktorú tají, pracuje navyše, aby zarobila na operáciu svojho rovnako postihnutého syna. Keď jej ťažko zarobené peniaze ukradne jej zdanlivý ochranca, je to začiatok jej tragického konca...Hlavnú úlohu vo filme kontroverzného režiséra Larsa von Triera, ocenenom Zlatou palmou, stvárnila islandská speváčka Björk, ktorá za svoj výkon v Cannes získala ocenenie pre najlepšiu herečku. (STV)
(viac)Recenzie (399)
3,5*/5...Trierova ďalšia originálna psycho štúdia a film, na ktorý sa nedá zabudnúť..len neviem či to stačí. Björk-speváčku vôbec nemusím, ale Björk-herečka celkom milo prekvapila. S tými muzikálovými (ak sa to tak dá vôbec nazvať) číslami to nebolo najlepšie zrealizované, ale tá myšlienka prelínania reality a snenia sa mi veľmi páčila (najmä scéna pri vlaku). Škoda toho záveru, ktorý je naozaj dotiahnutý "ad absurdum" a mňa viac otravoval ako citovo vydieral...Zaujímavý film, ktorý už druhý krát vidieť nechcem! ()
Všechno by bylo v pořádku, kdybych ke konci filmu neměla pocit, že se už příliš tlačí na pilu. (Teď přijde SPOILER) Trier začíná pomalu, aby stále přidával drsnější a drásavější scény, které na mě ale patřičně působily jen ze začátku... Na konci při popravě jsem už byla tak říkajíc chladná jako kámen. Jenže právě v tomto okamžiku, kdy člověk už tak trochu otupí, by se očekávalo nejsilnější dojetí nad osudem ženy, která se obětovala a byla (téměř) nespravedlivě potrestána. A když divák nebude slzet tak je necita - Trier nás do toho breku prostě nutí tím, že popravu dělá téměř nesnesitelnou. Dát takovou scénu do jiného filmu, asi by mě dostala, ale tady jsem měla jen provinilý pocit, že to se mnou nic nedělá (vsadím se, že tak to Trier určitě chtěl - abysme cítili vinu za to, že nejsme schopní soucítit s hrdinkou... - i když věřím, že spoustu lidí to opravdově dojalo). Neříká se o něm náhodou, že je manipulátor? :-) Mimochodem Bjork je výborná zpěvačka, ale je tak divná... ()
Keď ma život okríkne, začnem si spievať a hneď bude lepšie. No určite, akurát tak vo filme s Oldřichom Novým... Tu je to samá depka a bezprávie. Takmer dokonale natočené, len jediná otázka sa núka: prečo? S ňou by ma však Lars von Trier, s radosťou príznačnou pohrebnému sprievodu, vysmial. Čo je to za otázku, veď práve sme pod týmto príbehom, visiacim na šibenici, podkopli stoličku, už nie je žiadne prečo. To by mohlo byť za priaznivejších okolností. Keby sa hlavnej hrdinke do cesty za splneným cieľom, nepostavilo zdravie, resp. jeho nedostatok. A do cesty za vyzdravením, peniaze. A do cesty za získaním peňazí, znovu zdravie a ešte aj zlí ľudia. To je proste život, treba mu to alibisticky pripisovať, pretože nič lepšie vám po takomto filme nenapadne. Jedine ak, že sami na tom nie ste až tak zle, vy sebecké špiny! ;) ()
Vrchol trierovského edge-lordství, ve kterém už vyloženě sténá ten scénář bolestí, jak s ním autor kroutí, aby mohlo dojít k tomu vysněnému muzikálovému číslu při cestě k šibenici. Množství a překotnost podmínek, za kterých může dojít k tomu nejtemnějšímu výsledku příběhu paradoxně budí naději v tom, že život není zas tak hrozné místo k životu. Každopádně v tom, jak se Breaking the Waves a Dancer in the Dark odrážejí od principů Dogme 95, ale přesto se od ní výrazně odchylují ve mně budí podezření, že Trier původně opravdu chtěl být tím radikálem, co udělá Dogme muzikál s diegetickými zvuky, zaznamenávanými mikrofonem na place a choreografie by byla snímána ruční pětatřicítkou, leč během příprav zjistil, že to prostě nejde. Nakonec má ten film postsynchrony, odehrává se v 60. letech, natáčení je ve studiu, dochází k vraždám a to vše mezi dobovými rekvizitami. Tak mu alespoň zbyla ta hnusná kamera. Sice teda digitální, ale snaha byla. Z hlediska muzikálního je to každopádně fascinující úlet. Nedá se na to dívat, nedá se to poslouchat a lidé u toho žasnou a pláčí. Miluju 2000s diváky a média, které je naučila tyhle radikální snímky tehdy vnímat. Nejvýstižnější komentář k tomuto filmu má jako obvykle Onion. ()
Je jasné a netřeba o tom vést diskuzi, že Lars von Trier je jeden z nejzajímavějších evropských režisérů současnosti. Jeho Tanec v temnotách je sice mírné citové vydírání a pár kroků vedle ve scénáři zamrzí (stěží se dá tedy hovořit o vrcholném díle dánského filmaře), ovšem i tak film dokáže držet divákovu pozornost neustále, ať už muzikálovostí (skladba "I´ve seen it all" coby Björk s Thomem Yorkem je nezapomenutelná), naturalismem a syrovostí sobě vlastní nebo obrazovým dokumentarismem. Je pak jedno do jaké žánrové škatulky si divák snímek umístí. Trier se jeví jako zkušený loutkař a jeho tahání za nitky není vůbec na škodu sledovat... 80% ()
Trier jde opravdu až na dřeň a nechává sympatickou Bjork klesnou na úplné dno. Brilantní. Potěší účast mnoha herců z Trierových filmů. ()
Výborný film, skvělé písničky a pošahaná hlavní hrdinka pěkně ztvárněna roztomilou Björk, o jejímž hereckém nadání jsem neměl nejmenší tušení, tudíž jsem byl nesmírně mile překvapen a jsem zvědavý jestli se na ten film ještě někdy podívám, kromě jednotlivých písní, a taky by mě zajímalo, proč celý komentář píšu jednou větou, poněvadž i mě už to přijde trošku jetý, z čehož vyplývá, že toho radši nechám a pouze oznámím, že to má ode mně čtyři hvězdičky, což ostatně vidíte hnedle nad tímhle nesmyslně dlouhým komentářem............................ ()
Muzikál otrlého diváka. ()
Larsi, vy jste se rozhodl, že mě budete vždy násilím nutit, abych dával každému vašemu filmu pět hvězdiček, že? A co se týká Björk, tak to je úplně neuvěřitelné, jaký výkon ze sebe dostala, zvlášť když není herečka, ale zpěvačka. Tím spíš bych jí dal Oscara. Tanec v temnotách musí v každém zanechat silný dojem. ()
Málokedy sa mi stane, že vo mne film zanechá taký silný dojem, že pri spomienke na niektoré scény sa vo mne prebúdzajú tie pocity aké som mal v kinosále počas sledovania. Tanec v temnotách je jeden z vrcholov Trierovej tvorby. Obsahuje všetky ingrediencie vďaka ktorým jeho filmy zbožňujeme a kvôli ktorým na ne nezabúdame. Roztrasená kamera, snažiaca zachytávať detaily tvári, čo umocňuje pocit stiesnenosti, obdivuhodné herecké výkony s ktorých najvýraznejšia je hlavná predstaviteľka v podaní neskutočnej Bjork a hudobné čísla, ktoré sú veselé a ktoré nadľahčujú inak smutnú, bezútešnú atmosféru, ktorú múdre hlavy nazývajú filmovou realitou. Film je jemnou výpoveďou ženy, ochotnej bojovať za šťastie svojho syna. Bohužiaľ jej snaženie nikto nevidí a ona o ňom nikomu nepovie až teda na jednu výnimku, ale ako to s výnimkami býva, nedopadne to dobre. Často krát sa zamýšľam kam chodí Trier na tie skvostné nápady a hlavne ako dokáže prebudiť v hercoch toľko emócií a toľko uveriteľnosti. Tanečnica v tme je film, ktorý sa oplatí vidieť na veľkom plátne, aby vám každá jedná scéna a emócia v tej scéne obsiahnutá ešte dlho rezonovala v hlave. ()
Teď už jen příjde srdeční ataka. ()
Takže shlédnuto napotřetí - teď snad k tomu budu mít co říct. Lars Von Trier je pan režisér proto, že se nebojí chodit do neprobádaných filmových končin - s Tanečnicí v temnotě (tak by měl znít překlad) se do takových končin opět vydal (a daleko) a já mu za to dávám plus. Co se týče příběhu tak je opět postaven na dojení emocí (jako Prolomit vlny), opět se to daří, film je intenzivní (někdy až moc) a já nevím jestli to mám vyzdvihnout jako klad nebo zápor - spíše ten zápor, protože ono je to vážně VYDÍRÁNÍ diváka. Věci co mi dále vadily - pro čechy nesnesitelná výslovnost češtiny (až na roztomilé Bjorčino Dobrý večer pane doktore) - pan Oldřich Nový jako muzikálový umělec alá galantní děda z klipu Virtuální duet od Tatabojs - to už je horší, tohle mě vážně iritovalo - nejvíc mi ovšem vadila mizerná úroveň zpěvu vedlejších postav - pusťte si někdo skvělý soundtrack a porovnejte s filmovou verzí, to je rozdíl několika tříd - nevím, jestli to byl záměr nechat Petera Stormare zpívat, ale je to děs děs děs... Co jinak? Jinak ještě snad malá pochvala za to, že Lars v tomto filmu udělal zvířata jen z lidí, kteří o Selmě nic nevěděli, ti co ji znali blíž se k ní chovali pochopitelně dobře (dá se řict že i Brian - policista, který nebyl ve své poslední scéně při smyslech) - takže nečekejte nějaký velký Dogville, kde je na vině lidská pakáž, tento film je spíše o tom jak se dostat do bezvýchodné situace, projít jí a nezbláznit se z toho... Tak zápory bych snad už měl. Napíšu tedy ještě klady - kamera přesně podle Dogmatu 95 tomuto filmu padne jako hrnec na prdel, Catherine Deneuve předvedla dobrý výkon, ale co je to pánové proti Bjork, díky které je Tanec v temnotách Tancem v temnotách a ne pofidérní slátaninou. I když nám holka už trochu stárne (kdo si pamatuje její koncerty na začátku devadesátých led když tančila bosýma nožkama ve sněhu, ví o čem mluvím :)) - působí neuvěřitelně roztomile křehce až dětsky, její islandský původ dodává angličtině mírně infantilní šišlavý výraz - a to všechno samozřejmě zabaleno do fantasticky soustředěného empatického hereckého výkonu musí přinést skvělý výsledek. Takže tak, kvůli Bjork ano, kvůli hudbě částečně (soundtrack rules), kvůli intenzitě příběhu - dejme tomu. 8/10 ()
Aj keď Björk ako speváčku priam neznášam, v tomto filme mi vôbec nevadila, dokonca ani keď spievala. A zahrala to naozaj skvele. Na to že je to jej herecký debut... klobúk dole. Scenár však nie je nič extra a preto sú vo filme dlhé pasáže, kedy sa nudíte. Dosť tomu napomáha aj réžia von Triera, ktorý sa vyžíva v nezostrihaných záberoch. A ešte ma zaujal taký detail, a to ako sa vo filme vyslovuje meno Oldřich Nový - ako Oldrič. Určite môže byť vyslovenie tohto mena pre cudzncov jazykolam, no aspoň toho herca, ktorý si zahral Oldřicha, mohol hrať Čech, lebo je smutné, keď človek nevie vysloviť ani svoje vlastné meno. :-) ()
Nemám problém se zvolenou formou ani stylem vyprávění, potíž je spíš v tom, že mě příběh nedokázal vtáhnout, nesmál jsem se ani nebrečel, prostě nic. Od von Triera bych očekával ještě větší dávku cynismu, no na druhou stranu bylo asi naivní doufat v závěr ve stylu Dogvillu. Skloubení muzikálu s Trierovým "Dogma" stylem si nicméně zaslouží pochvalu, je to snad ještě odvážnější, než dát dohromady noir s kresleným filmem (Zdravím Roberta Zemeckise). Ale co na to Oldřich Nový? ()
Neuvěřitelně samolibé citové vydírání. Björk upřímně nesnáším (za to, co ve své verzi provedla legendární písni You Only Live Twice), ale tady hrála docela dobře, a jak Deneuvku, tak Morse mám rád. To nic nemění na tom, že to je dost nesnesitelný film. Ne že by byl nějak špatný, jen je prostě nesledovatelný. Alespoň pro mě. ()
Pri snahe o kreativitu, inovatívnosť, vynaliezavosť sa niekedy niečo preženie. Triera ešte veľmi nepoznám, ale obávam sa, že za umelca sa považuje len on sám alebo ľudia, ktorí si myslia, že sú veľmi inteligentní. Pripadám si, že ľudia tu chcú vlastne presvedčiť, že nevkus je vlastne nepochopený vkus, že tu ide o akési komplexné poňatie duše človeka z doposiaľ nepochopených uhlov pohľadu, o niečo výnimočné a o niečo hlbšie než to je. Znechutiť a poňať to ako svojské umenie som videl už vo filme Srbský film, toto je ďalšie kontroverzné dielo, možno má aj horšie, nuž zatiaľ ma to nezaujíma, hodnotím toto. Björk podľa mňa imigrantku, ktorá stráca zrak zahrala vynikajúco. Hrala jednu z tých malých krehkých žien s dobrým srdcom, ktorá sa trápi, ona sa trápila najmä zdravotne, pripomenula mi moju mamu, keby som hodnotil túto rolu bolo by to na plný počet hviezd. Avšak musím sa zastaviť u mena Selma, to teda s Československom nemá veľa spoločného a ani osoba Björk nie je slovanská, prečo jednoducho z nej neurobili to čím bola? Nechápem, prečo sem museli zapliesť Československo. Taktiež v prvej hodine filmu až na jeden tanec v továrni to nemalo šťavu a bola to obrovská nuda a tlačil som sekundy dopredu, čo nie je správne. Potom prišla situácia s policajtom a vyzerala dôveryhodne, nie presladene, keďže ten chlapík mal veľké osobné problémy, ale tou vraždou to úplne zničili. Potom opäť nuda. Vizualizácia nebola dobrá, myšlienkové pochody a zasnenosť, ktorá bola jediným únikom, sa dali zniesť, ale film je ako celok jedným veľkým trápením. Áno život má krutú tvár a tu bola ukázaná, ale nebola to taká precíznosť, človek si z toho odnáša akurát zmiešané pocity a niekto ako ja pocit nevyužitia možností, ktoré Björk dala tomuto filmu, lebo všetko okrem nej bolo rozpačité a mne sa tento experiment dosť nepáčil. ()
Nic pro hrdé, leč netolerantní obyvatele českého Kocourkova (nacionalisté a podobná verbeš, případně každý, kdo nesnese jinou představu typického Čecho(Slováka), než že se jmenuje Pepík Nováků a celý život buduje kariéru traktoristy v Horní Dolní). Přimhouřím-li však obě oči nad drsnými "českými reáliemi", vidím hned drsnost jinou - skvostnou a neuhlazenou, onu Trierovu. A pokud je tento filmový gulášek zároveň muzikál (což jsem pochopil až po první písni, barevně a luxusně natočeném úniku hrdinky z kruté, hrubozrnné reality), najednou mi přestává neherečka Bjork jak zázrakem vadit. Od toho momentu jsem se rád oddal jejímu excentrickému, dětinsky nevyzpytatelnému a ukřičenému projevu, který na její hudbě tolik ...mám rád (jsem velký kluk, tak neřeknu "miluji", ne?). Oba Skandinávci jsou vyjímečné a svérázné osobnosti v tom, co dělají. No, a tady se jedné podařilo ukočírovat druhou tak, že se celý ten filmový přecitlivělý (chvílemi tím skoro až překořeněný) žvanec dá pozřít. A občas jsem se i olizoval. ()
Tanec v temnotách byl pro mě jeden z prvních zážitků s Larsem von Trier a v podstatě definoval můj vztah k němu. Mě se prostě jeho neotřelá práce s formátem filmu ve většině případů líbí a jeho osobitý a originální přístup vítám. Stejně tak to je i s tímhle filmem. Syrová ruční kamera, muzikální vložky v naprosto nemuzikálních polohách či celkové barevné lezení - to jsou prvky které by si jen tak někdo nedovolil. Neříkám že to funguje vždy, ale tady rozhdoně skvěle. Stejně tak na mě v tomhle filmu funguje jeho tzv. vydírání. Jasně většina scén je tak vystavěná tak, že nedává moc prostoru pro jinou interpretaci, která je v drtivém počtu připadu tak radikální jak to jen jde, ale kdo z vás si s plnou chutí v duchu neříkal "zastřel toho zmrda"? Jednoduše obdivuju filmy, které ve mě umí nastartovat nějaké emoce, a v Dancer in the Dark je jich tolik (to že nejsou úplně příjemné je prostě fakt) že nemůžu jinak než pět hvězd. There's no more to see... ()
Reklama