Réžia:
Lars von TrierHudba:
Joachim HolbekHrajú:
Jean-Marc Barr, Barbara Sukowa, Udo Kier, Ernst-Hugo Järegård, Erik Mørk, Jørgen Reenberg, Henning Jensen, Eddie Constantine, Max von Sydow (rozprávač) (viac)Obsahy(1)
Pozoruhodný snímek EVROPA je třetí částí osobité autorské filmové trilogie, pátrající po duchovním fenoménu prostoru, v němž žijeme (PRVEK ZLOČINU, 1984, EPIDEMIE, 1987, EVROPA, 1991). Jeho tvůrce, dánský režisér Lars von Trier, situuje příběh do Německa "roku nula" (těsně po válce), do země těžce traumatizované svou prohrou, zmrazené do temnoty noci a beznaděje, a kontrolované (i devastovaného) Spojenci. Většina obyvatelstva tu však skrytě sympatizuje s nacistickými myšlenkami, a někteří se dokonce aktivně podílejí na destruktivních akcích werwolfů. Do tohoto místa a času přijíždí mladý Američan Leo, syn německého emigranta, aby "pomohl Německu". Pod přísným dohledem autoritářského strýce se stane průvodčím v lůžkových vozech první třídy u společnosti Zentropa. Seznámí se s majitelem společnosti, s Američany sympatizujícím Maxem Hartmannem, a zamiluje se do jeho dcery Kathariny. Avšak svět osobních jistot, jímž se citlivý mladík pokouší izolovat od okolní děsivé reality, snad právě proto drtivě zasáhne do jeho osudu...
Situace "zlem nakaženého" Německa je pro režiséra (stejně jako pro mnoho jiných vynikajících tvůrců) východiskem k mnohem obecnější výpovědi o jedinci, osudově zmítaném vnějšími tlaky a navzdory všem svým idealistickým snahám zavedeném do slepé uličky. Vypovídá nejen o střetu humanistických a demokratických ideálů s mašinérií smrti, manipulativní moci a destrukce, ale i o evropských traumatech a křižovatkách; pro obojí je klíčová obrazová a významová metafora cesty po železnici. Velký důraz klade režisér na formu svého vyprávění. Širokoúhlý snímek je převážně monochromatický s významotvornými vstupy barvy; originálně využívá ateliéru a zadních projekcí. Koresponduje s díly Dreyerovými a Bergmanovými, na Fassbindera a Godarda odkazuje formálním experimentátorstvím a obsazením jejich "kultovních herců" (Eddie Constantine, Barbara Sukowá). V souladu s Trierovým chápáním filmu jako snění v bdělém stavu je Evropa vedle svého konkrétního geografického významu rovněž jakýmsi kulturním a politickým bodem v kolektivním podvědomí; celý příběh je prezentován jako hypnotická seance hrdiny i diváka, provázená podmanivým, chladným hlasem vypravěče (Max von Sydow). (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (165)
dovolim si tvrdit, jeden z najsugestivnejsich europskych snimkov vsetkych cias. brilantne zrezirovany portret vojnou znicenej europy, na pozadi emocionalne vydierajucich osudov idealistickeho hrdinu a zdeziluzovanych obyvatelov nemecka. excelentne vyrieseny rozpravac, perfektna hudba. technicke nedostatky sa vzhladom na vek filmu daju ospravedlnit. ale predsalen, je to pre velmi, velmi uzku skupinu divakov, ktorych ten dej nemusi tak vtiahnut ako ine von trierove filmy typu tanecnica v tme alebo manderlay. velmi komorne, velmi depresivne, jednoducho super. ()
Nejmíň divný film od Triera si zaslouží za pět! ()
Trier v nejlepší formě ()
Nadprumerny a zvlastni film Larse von Triera s mym oblibencem Udo Kierem. Mimo jine... ()
Od triera som zatial videl 4 filmy a maderlay, dogville a teraz evropa sa zaradia k mojej topke. Vacsinou sa mi tazko opisuju filmy co sami uplne najviac pacia. Bol emotivny bolo nemozne ho predvidat ale najma bol tak filozoficky desivy mna osobne miestami uplne mrazilo. Pre mna jeden z najvacsich filmovych zazitkov. ()
Noir, chlad, Kafka (hlavně Nezvěstný, také známý jako Amerika, což dává divákovi jisté vodítko), to vše se mi vybavilo při sledovaní Evropy. Noirový nádech je cítit z prvních Trierových filmů, ale zde je asi nejčistší a nejvýraznější. Zároveň zde máme onu výše zmíněnou asociaci s Kafkovými romány a jejich atmosféru v ději. Je to sice zvláštní vyčítat takovému filmu chlad a jistou neosobnost, když obdivuju před chvílí zmíněné prvky, ale nebyl jsem vtažen do děje takovým způsobem, jaký bych čekal. Což je velká škoda, protože po formální stránce je to dílo dokonalé- výborná práce s kamerou (černobílou i barevnou), projekce na pozadí nebo charismatický hlas vypravěče Maxe von Sydowa. Ale ani přes ten nedostatek sugestivnosti (což je jen můj subjektivní pocit) nemůžu Evropě upřít uměleckou a hlavně výpovědní hodnotu o člověku jako takovém. ()
Ta atmosféra... jako by vůbec nebyla na filmovém place, jako by vůbec nebyla v obraze, jako by byla někde mezi ním, za ním, v rukou režiséra, protřelého manipulátora, který se mi vysmívá do tváře, odhaluje své karty - svého vypravěče, postavičky a záměrně archaický styl, blízkost postav přes permanentní polocelky a detaily... drží mě střídavě vně a na povrchu. Takhle cítím Europu. Tři a půl v tomto případě není lehký nadprůměr, v tomto případě je to absurdní, absurdní jako Europa. 3,5* ()
Doba, která nebyla určena snílkům. Věřme, že ta naše Evropa bude k našim snům shovívavější a nenechá je bez slitování utopit v moři beznaděje . A já doufám, že alespoň toto mé přání mi nikdy nebudeš chtít vzít, pane režisére. ()
Tak dlouho se chodí se džbánem pro vodu, až se ucho utrhne. Velmi zajímavý snímek, jenž mě zaujal především svou vizuální stránkou a depresivní poválečnou atmosférou. Prolínání barev v černobílém snímku. Zadní projekce u spousty záběrů působí velmi zábavně a zvláštně, že sem chvílemi film hltal až neuvěřitelným způsobem. Vynikající herecké výkony, jsou v Lars von Trierovo filmech už standardně a celá hypnotická linka provázená hlasem Max von Sydowa je opravdu zajímavá a filmu dodává další rozměr, který se skvěle hodí a podporuje onu poválečnou depresivní atmosféru. ()
You are in the train in Germany. Trier ví, jak je někdy těžké je Evropanem. Čech ví možná ještě lépe než Trier, co obnáší být Zentropanem. Když se pokouší stát se jedním takovým (i cestou kinematografické hypnózy) Američan s plácačkou, čepicí a německými předky, forma i obsah se může těžko vyhnout kafkovským aluzím resp. noirové deziluzi z člověka a společnosti. Právě ta rezonuje i okázale nádherným černobílým zpracováním, v níž jakoby se přes komiksovou úchylku zhlédlo Rodriguezovo Sin City. Trier ve vrcholném bodu před nevyhnutelným obratem k hnusné digitální kameře. When I count to ten, you will be in Europa. ()
Přirovnání k válečné situaci, chování lidí, vztahům a důsledkům svých jednání. A to že ani po skončení války válka nekončí. Plné synonym a přirovnání, tichých narážek. A asi nejlíp natočená smrt utopením co jsem viděla. Lars si tam taky střihl pěknou roličku:) Nenechat se odradit počátečním pozvolným plynutím děje, protože na konci je to fakt příval souvislostí, akce, myšlenek, které jsou sobě navzájem v rozporu. Vše je naplněno absurditou a nejasností smyslu, vše se pohybuje ve dvojznačnostech a nic není takové, jaké se zdá. Trier dokázal to, že hlavní hrdina nezemřel ani po smrti...prostě WOW, mazec:)) ()
Musím přiznat, že jsem ze svého prvního setkání s von Trierem kapku rozpolcený. Chtělo by se mi dát i 4* ale asi to nechám ještě uležet na hodně silných 3*. Max von Sydow coby vypravěč odvedl naprosto perfektní práci a vizuální zpracování famózní. Tempo filmu mi sedlo o poznání méně stejně jako jednoduchost děje a s tím spojená předvídatelnost. ()
"I shall now count from one to ten. On the count of ten, you will be in Europa." Silne štylizované dielo s výrazným autorským rukopisom Larsa von Triera. Dej sa odohráva v povojnovom Nemecku, ktoré je vykreslené ako svet plný zúfalstva a beznádeje, jeho atmosféra navodzuje doslova postapokalyptický dojem. Obrazové stvárnenie je dosť nevšedné - väčšinu času čiernobiely obraz sa iba v istých okamihoch preklopí do farby (pasažierka prvej triedy, krvák v kúpeľni). Tieto hry s farbami sú nielenže veľmi pôsobivé, ale nesú aj svoju významovú zložku. Mimochodom, ten prechod vlakom z prvej triedy do najnižšej triedy na jeho konci mi silne pripomenul novší film Snowpiercer (2013), ktorý patrí k mojim obľúbeným. Dôvod, prečo nedávam vyššie hodnotenie je ten, že príbeh Lea (Jean-Marc Barr), sprievodcu lôžkových vozňov prvej triedy, ma príliš neupútal a nezaujali ma ani jeho jednotlivé postavy (snáď s výnimkou strýka Kesslera vo výbornom podaní Ernst-Huga Järegårda). "On the count of 10, you will be dead." ()
Zvláštní, poetické, melancholické. Obzvlášť ty hypnotické vstupy "vypravěče" - Až řeknu deset, budeš v Evropě... Člověk očeká nějaké velké tajemství, něco jedinečného, až se na tu Evropu spolu s hrdinou těší (co tam tak bude, něco omamného, úžasného...), ale...O to drsnější je ten pád do reality - režisér před námi rozkrývá poměry v poválečném Německu. A dost syrově. Skvěle si Lars von Trier s námi zahrává, jen co je pravda. A funguje to. Následuje totiž těžká deziluze...manipulace, podrazy, marnost. A je to velmi působivé. ()
Mistrovské vizuální dílo. Přechody z černobílé do barevné, nebo dokonce jejich prolínání je úchvatné, neuvěřitelně to vykresluje atmosfru. S modrým plátnem to, le už někdy zbytečně přeháněl. Příběh je ale docela jednoduchý, za to jednu hvězdu dolů. Škoda, udělat to více zamotanější byl by to bomba film. Atmosféra ve filmu je tak tíživá, že už více nemohla být. Larsi po hrozném filmu Prolomit Vlny jsi mě tentokrát mile překvapil a díky za přiblížení tématu Werwolf o kterém jsem doteď neslyšel. ()
Vůbec, ale vůbec mě to nebavilo a nesedlo mi to. Uznávám, že herci hrají dobře, ale je to na mě přespříliš artové, experimentální a to může člověku hodně sednout nebo hodně nesednout. Nudilo a nedokoukal jsem to, nic podobného vidět znovu netoužím, tak musím hodnotit nízko, jedna až dvě. ()
"Až řeknu deset, budeš v Evropě." Těžký, přesto dějem nijak zvlášť složitý (na Larse von Triera) závěr evropské trilogie. Do Evropy jsem se vlastně plně dostal až napotřetí, donedávna byl pro mě nejsilnějším filmem trilogie Prvek zločinu, což i přes jeho kvalitu nyní vnímám jako chybu. Evropa je totiž dokonale nádherná, naivní, dramatická idylická a tak bych mohl pokračovat. Její dokonalost je znát již z prvního záběru na koleje, kdy poprvé zazní hlas Maxe von Sydowa, i pro zbytek filmu tak důležitý hlas vypravěče! Cesta Evropou začíná, von Trier je technicky zase na výši, černobílá filmu prospívá, stejně tak barevné vypíchnutí "toho důležitějšího". U několika záběrů je dobře využita i hloubka ostrosti kamery, ale zase, je toho mnoho. Jmenovat jednotlivé scény je složité, přesto musím alespoň atentát na starostu, půlnoční mše, svatba, nebo celá závěrečná jízda... ta svou absurditou občas až zarážející, jenže k dění a především vývoji postavy dosud naivního Lea sedne. Herecky právě Jean-Marc Barr zaujme nejvíce, Leova změna a povaha je znát. Potěšil Ernst-Hugo Järegård jako autoritářský a prací žijící strýc a stejně tak zajímavý byl Udo Kier. Zásadní pro mnohé scény je hudba Joachima Holbeka, už jen první "výjezd" spacího vozu, nebo výše zmíněné kostel a závěrečná jízda, taktéž výborná práce. Lars von Trier opět nezklamal, navíc dal Evropě zase jinou a zase jedinečnou atmosféru. Dokonalou atmosféru poválečného Německa... 90% ()
Evropa je krutý a syrový film, což u Larse ani moc nepřekvapuje. Podmanivý hlas vypravěče a černobílá vizualizace tvořily tu správně pochmurnou atmosféru poválečného Německa. Herecké výkony také skvělé, ale stačilo jednou... ()
Nejsilnější zbraní tohoto filmu je fascinující vizuální stránka a také uhrančivá atmosféra tíživého snu. Příběh taky není k zahození. Těsně po druhé světové přijíždí do Německa mladý americký potomek německých emigrantů plný ideálů a chce se podílet na tvorbě nového lepšího německa. Válka ovšem ještě uplně neskončila. Je tu napjatá atmosféra mezi Němci a na ně dohlížející americkou armádou - doba teroristických útoků ze strany těch Němců, jež se nesmířili s porážkou a také napjatá atmosféra mezi Němci nepřátelskými vůči američanům a Němci ochotnými se američany spolupracovat. Navzdory pacifistickým názorům je hlavní hrdina brzy vmanipulován do boje mezi těmito skupinami...SPOILER I s dívky do níž se zamiluje se nakonec vyklube kolaborant s nacisty, přesněji postava, která se dostala do konfliktu mezi svou německou poslušností a důsledností (věrnost ideálům, jímž za války věřila a které jsou najednou zločinem) a láskou k Leovi. Leo zase touží předejít ozbrojeným konfliktům a hledat smírná řešení. To je hezky vyjádřeno v dialogu: On: "...ale já nejsem na ničí straně." Ona: "No právě." Zde se objevuje motiv nelehké rozpoznatelnost dobra od zla známý v jiné podobě i z dalších trieroých filmů. Bohužel tato Leova věta je na DVD-vydání od HCE přeložana jako "ale já njsem na druhé straně", což nešťastně mění smysl nejen tohoto dialogu ale tak trochu i celého filmu:-( A tak doufám, že tento můj komentář napraví škody napáchané HCE a pomůže některým divákům k lepšímu pochopení některých věcí ve filmu... ()
Vypravěčův hlas se mi zavrtal do hlavy a jenom jsem čekal kdy se něco stane. Černobílá kamera společně s prací se světlem mi vyrazila dech a pěkně navrch mě dodělali kombinované záběry s barevným prvkem. Tohle se Trierovi opravdu povedlo! ()
Reklama